Справа № 754/1709/24
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2024 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Ялта АР Крим, громадянину України, зі ступенем вищою освіти «бакалавр», одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, працюючому директором ТОВ «Севен Компані», який зареєстрований за адресою: АРК АДРЕСА_1 , раніш не судимому,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2023 старша слідча СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000008, відомості про яке внесені до ЄРДР 03.01.2024 за ознаками ч.3 ст.289 КК України. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.188 КК України вказане клопотання, було подане одночасно із клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_8 від 05.02.2024 задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 . За повідомленням Деснянського УП УГНП у м. Києві №4789/25/49-24 від 17.02.2024, ОСОБА_4 на підставі вказаної ухвали було затримано, у порядку ст.191 КПК України. Фактична доставляння до суду затриманої особи відбулось 17.02.2023, через що за розпорядження керівника апарата суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаного клопотання слідчим наведено, що ОСОБА_4 разом із невстановленими особами, на початку листопада 2023 року шахрайським шляхом під приводом здійснення послуг з реалізації транспортного засобу заволоділи належним ОСОБА_9 - автомобілем «Chevrolet Volt» 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який перегнали на вул. Крайню,1 у м. Києві. Після чого, 09.11.2023 без відома та присутності потерпілого, самостійно склали договір комісії №7654/1/003427 від 09.11.2023 шляхом внесення в нього недостовірних відомостей, переоформили на ім`я ОСОБА_4 вказаний автомобіль, вартість якого у 250 і більше разів, перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян,чим завдали потерпілому матеріально збитку у розмірі 798 210грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.289 КК України, через неможливість вручення повідомлення про підозру особисто, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем мешкання та перебуванням у розшуку, примірник відповідного процесуального документу було вручено дружині підозрюваного - ОСОБА_10 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, на думку слідчого доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; свідченнями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були обізнані щодо обставин реалізації автомобіля та останній є його набувачем; відомостями отриманими у територіальному сервісному центрі №8044 за наслідками тимчасового доступу до документації яка стала підставою перереєстрації транспортного засобу.

Вивчення особи підозрюваного, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, останній може переховуватися від органів досудового слідства. Також, ОСОБА_13 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі всі анкетні дані осіб, з якими був раніше знайомий.

Прокурор просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Орієнтував на можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 не погодився із клопотанням слідчого, просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу, оскільки реалізація транспортних засобів є основним видом діяльності ТОВ «Севен Компані», яке він очолює. З потерпілим мали давні дружні відносини, так як обидва займались автопідбором та перепродажем ТЗ. На прохання останнього, помістив автомобіль на торгівельний майданчик підприємства, попередньо здійснивши невідкладний ремонт ТЗ за власні кошти. В подальшому, з метою забезпечення продажу у розстрочку, для укладення договору автопозики переоформив авто на своє ім`я. Грошові кошти власникові не передав через скрутне матеріальне становище, викликане попередніми зобов`язаннями майнового характеру. Внаслідок погроз які надходили від сторонніх осіб, вимушений був переховуватись у родичів, де і був затриманий.

Захисник ОСОБА_5 , категорично не погоджуючись із кваліфікацією та обґрунтованістю оголошеної ОСОБА_4 підозри, звернув увагу на тривалі дружні стосунки підозрюваного із потерпілим, які супроводжувались наданням послуг з реалізації ТЗ. Наведене на думку захисту повністю виключає можливість кваліфікації дій за ст.289 КК України, як угон автомобіля. Наявність постійного місця мешкання, родини до складу якої входить малолітня дитина, вказує на наявність сталих соціальних зв`язків, які дозволяють застосувати більш м`який запобіжний заходів ніж тримання під вартою.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 03.01.2024 до ЄРДР за №0000008 були внесені відомості за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_14 16.02.2024, на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва, в порядку ст. 191 КК України, ОСОБА_4 був затриманий та доставлений до суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ст. 289 ч.2 КК України, було вручено 16.02.2024 особисто, в присутності адвоката ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Матеріали клопотання слідчого містять розписку ОСОБА_4 та його захисника про отримання клопотання 16.02.2023 о 20:53год копій клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та матеріалів до нього. Таким чином, враховуючи, що судовий розгляд фактично відбувається 17.02.2023, то дотриманні вимоги ч. 2 ст. 184 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, оскільки факт заволодіння ТЗ доводиться показами потерпілого, його перереєстрація на ім`я підозрюваного документально підтверджено тимчасово вилученими матеріалами сервісного центру №8044. Доводи сторони захисту про відсутність ознак угону транспортного засобу та наявність цивільно-правових зобов`язань, що виключає будь-яку кримінально-караної відповідальність, спростовується відсутністю матеріалів про тримання ТЗ на комісію підприємством. Наявність дружніх взаємовідносин між сторонами, що нібито обумовило відступлення від належного оформлення правовідносин є слушними, та підлягають перевірці слідчим шляхом в ході досудового розслідування.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів потерпілого та свідків очевидців події), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав слідчого суддю у тому, що підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_4 цілком обґрунтована. Оцінка дій потерпілого, доведення умислу підозрюваного на заволодіння ТЗ при вчиненні правопорушення, та так само як правильність кваліфікації злочину перебуває поза межами компетенції слідчого судді, та може бути усунена за результатами проведення досудового розслідування.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею враховується, що останній не судимий, має постійне місце мешкання та роботи, певні соціальні зв`язки: родину до складу якої входить малолітня дитина.

Крім того, того слідчим суддею враховується той факт, що по даному кримінальному провадженню свідками події є потерпілий та оточення підозрюваного, перед якими останній має матеріальні зобов`язання, що фактично виключає можливість впливу на них до погашення боргів. Враховуючи, що потерпілий незважаючи на тривалі дружні стосунки із підозрюваним, вважає за доцільне притягнення останнього до кримінальної відповідальності, то можливість впливу на нього знаходиться в залежності від погашення майнової шкоди спричиненої правопорушенням. Тому, вважаю, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, є маловірогідним та недоведений у судовому засіданні прокурором. Так само, недоведеними є ризики знищення речей або документів та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачено п.2,5 ч.1 ст. 177 КПК України

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик реалізовано фактом переховування підозрюваного від органів досудового слідства, що підтвердженого ухвалою слідчого судді від 05.02.2023 про надання дозволу на затримання.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч.1 ст.176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлений в судовому засіданні ризик, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а також наявного в рамках даного кримінального провадження ризику, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України; обставини інкримінованого кримінального правопорушення, які полягають у використанні підозрюваним свого статусу керівника комісійного магазину з продажу ТЗ, що створювало уяву правомірності дій останнього; встановлений в ході розгляду даного клопотання ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. Оскільки сама така сума, в якості альтернативного запобіжного заходу, на думку слідчого судді, буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000008 від 03.01.2024, за ознаками ч.3 ст.289 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 15.04.2024, включно.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі восьмидесяті прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA1012089, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26268059, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 15.04.2024, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

2. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. Утримуватись від спілкування із потерпілим ОСОБА_9 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1