03.07.24 Справа № 469/1855/23
1 -кп/469/188/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року смт. Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000365 від 19 квітня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працює, раніше судимого 10 червня 2005 року Апеляційним судом Одеської області за п.п.2, 10, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 13 вересня 2019 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ст.395 КК України до 2 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції)

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №10 від 16 січня 2023 "Про призов на військову службу по мобілізації" призвано на військову службу під час введення воєнного стану та оголошення загальної мобілізації в Україні та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 68 від 10 березня 2023 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія-номера обслуги 1 зенітного артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 .

З моменту видання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року і по цей час на території України діє воєнний стан.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов"язком громадян України.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" військовослужбовці визнаються такими, що виконують обов"язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов"язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запровадження в Україні воєнного стану та про порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 було достеменно відомо і до часу самовільного залишення місця служби він дотримувався встановленого порядку несення військової служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 був зобов"язаний дотримуватися ст. ст. 9, 11, 16, 82-84, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.1, 2, 4, 6, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак 02 квітня 2023 року приблизно о 19.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді водія-номера обслуги 1-го зенітного артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до моменту затримання в порядку ст.. 191 КПК України об 11 год .44 хв. 27 листопада 2023 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав частково, пояснивши, що покинув військову частину з дозволу командира частини, який усно його відпустив поїхати на одну добу додому у сімейних справах, але не повернувся своєчасно, так як у м.Білгород-Дністровському після вжиття алкогольних напоїв заснув на лавочці та у нього викрали документи, без яких він не мав можливості повернутися до військової частини та проїхати через блок-пости, на одному з яких його не пропустили далі без документів. Паспорт йому повернули через 1-2 тижні, а військовий квиток не повернули. Протягом усього часу він працював за наймом, бував у поліції, його бачили працівники Білгородського РТЦК, сам до РТЦК чи до командування з приводу втрати військових документів не звертався.

Незважаючи на часткове невизнання обвинуваченим своєї винуватості, встановлені судом обставини підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами, які суд вважає належними та достовірними, та такими, що у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений дійсно вчинив діяння, у вчиненні якого він обвинувачується за обвинувальним актом.

Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 січня 2023 року № 15 солдата ОСОБА_3 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" на посаду стрільця-зенітника 3 зенітного ракетного взводу 2 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону НОМЕР_2 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 (Одеса), з 17 січня 2023 року зараховано до списків особового складу частини (а.с.121).

Відповідно до витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підтримка (з основної діяльності) від 16 січня 2023 року № 10 (а.с.140) солдата ОСОБА_3 призвано на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 квітня 2023 року №93 ОСОБА_3 визнано таким, що самовільно залишив військову частину (а.с.122).

Актом службового розслідування від 06 квітня 2023 року та відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10 квітня 2023 року № 67 зафіксовано відсутність солдата ОСОБА_3 на службі з 02 квітня 2023 року по час складення акта (а.с.124-131, 134-136).

З вказаного Акта також вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 березня 2023 року № 68 солдат ОСОБА_3 був призначений на посаду водія-номера обслуги 1 зенітного артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї (а.с.125).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с.156-159), ОСОБА_3 28 листопада 2023 року (дата, час та місце фактичного затримання 27 листопада 2023 року об 11.44 год., м.Білгород-Дністровський Одеської області) затримано на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 06 вересня 2023 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП до штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.144) вбачається, що ОСОБА_3 10 квітня 2023 року о 17.56 год. перебував у м.Білгород-Дністровський Одеської області.

Відповідно до наданих у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_6 , який на час залишення ОСОБА_3 місця несення військової служби займав посаду зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений займав посаду водія 1 відділення зенітно-артилерійського взводу та перебував у підпорядкуванні командира відділення, командира взводу та свідка. Порушень прав обвинуваченого під час служби не було, про наявність конфліктів командуванню не було відомо, адміністративні стягнення не накладались, військову службу проходив нормально (без порушень), виконував свої обов"язки, проходив навчання, був неконфліктним, товариським. Після вечірньої повірки 02 квітня 2023 року свідкові, який був у від"їзді, повідомив командир взводу, у якому служив ОСОБА_3 , про відсутність обвинуваченого. Прямою забороною старшого начальника військовослужбовцями заборонялось вибувати за межі населеного пункту, у якому тимчасово розміщувалась військова частина, та за межі Миколаївської області, їм дозволялось самостійно відлучатися до магазину (близько 200 м. від місцезнаходження частини), але не далі. Відпустки військовослужбовцям не надавались, так як частина тільки формувалась і усі служили 2-3 місяці. Звільнення надавались лише за сімейними обставинами (за переліком підстав), добових звільнень не було, свідок не надавав ОСОБА_3 дозволу на виїзд; про надання такого дозволу іншими особами свідкові невідомо.

Встановлені судом обставини також підтверджуються і показаннями обвинуваченого в частині залишення ним місця несення військової служби 02 квітня 2023 року та нез"явлення до місця несення служби до моменту затримання.

Суд не бере до уваги посилання обвинуваченого на наявність у нього усного дозволу на залишення військової частини, оскільки вони спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_6 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 квітня 2023 року №93 (а.с.122), актом службового розслідування від 06 квітня 2023 року та відповідним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 10 квітня 2023 року № 67 (а.с.124-131, 134-136).

При цьому суд враховує, що ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов"язує солдата, зокрема, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; обвинуваченим не зазначено найменування посади, прізвища особи, яка надавала йому, з його слів, дозвіл на залишення військової частини, не конкретизовані підстави залишення військової частини, у зв"язку з чим зазначені пояснення обвинуваченого суд вважає недостовірними та недоведеними.

Посилання обвинуваченого на неможливість з"явитися до військової частини через втрату документів суд вважає надуманими та такими, що не спростовують винуватості обвинуваченого, оскільки, що вбачається також і з пояснень обвинуваченого, втрата документів не перешкоджала йому звернутися до керівництва за місцем несення служби або до РТЦК та СП, отримати відповідну правову допомогу адвоката.

Виходячи з викладеного, суд кваліфікує вчинене ОСОБА_3 діяння за ч.5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем місця несення служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення є умисним, закінченим.

Обставин, що пом"якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд не враховує зазначені у обвинувальному акті обставини, що пом"якшують покарання, - щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений у судовому засіданні визнав свою винуватість частково, посилаючись на обставини, які не підтвердились під час судового розгляду та спростовані наданими стороною обвинувачення доказами, та не висловив щирого жалю з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, намірів вжити заходів для недопущення подальшої протиправної поведінки, а тому не можна вважати, що він щиро розкаявся у вчиненому; невжиття обвинуваченим заходів до повідомлення командування про неможливість явки до військової частини, що продовжувалось тривалий час (більш як півроку), переховування його від органів досудового розслідування та оголошення у зв"язку з цим у розшук з наданням слідчим суддею Заводського районного суду м.Миколаєва 06 вересня 2023 року дозволу на затримання підозрюваного свідчать про те, що він не сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, яке є умисним та відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який інвалідності та тяжких захворювань не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, утриманців та постійного місця проживання не має, задовільно характеризується за місцем несення служби та висловив намір продовжити військову службу, а також позицію прокурора про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень при призначенні йому покарання у мінімально визначеному розмірі.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

На підставі ст.100 КПК України надані суду документи слід зберігати у матеріалах справи.

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено, а тому, з врахуванням виду призначеного покарання, обвинуваченого слід тримати під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання 27 листопада 2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу, але не більше ніж на 60 діб.

Надані суду документи зберігати у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя