Справа № 333/2610/24
Провадження № 1-кс/333/993/24
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000381, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року старший слідчий СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000381, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадженні СВ ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000381, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.03.2024 року до ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 09.03.2024 року, невідома особа, таємно, шляхом вільного доступу, під час воєнного стану, здійснила крадіжку мобільного телефон, в корпусі блакитного кольору, в якому знаходилася сім-карта оператора «ЛайфСелл» з номером НОМЕР_1 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду, сума якої встановлюється (ЄО № 4889 від 12.03.2024 року).

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що 10.03.2024 року, приблизно о 14 год., коли вона знаходилася вдома, до неї в гості прийшов її знайомий ОСОБА_6 , який перебував в коридорі квартири хвилин 10-15, а потім сказав, що йому потрібно кудись бігти і пішов, після чого вона виявила зникнення свого мобільного телефону «Xiaomi Redmi note 10», який лежав на столі, в коридорі. ОСОБА_5 одразу не звернулася до поліції, так як думала, що зможе повернути телефон своїми силами, але ОСОБА_7 відмовився повертати, та потерпіла звернулася до поліції.

16.03.2024 року на підставі заяви ОСОБА_8 , який добровільно видав для долучення до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон «Xiaomi Redmi note 10» оглянуто та долучено до матеріалів кримінального провадження.

З метою проведення товарознавчої експертизи, а також з метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно, оскільки воно є безпосереднім предметом та знаряддям скоєння кримінального правопорушення та має важливе доказове значення в рамках проведення досудового розслідування.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, слідчий надав заяву про розгляду клопотання без його участі.

Власниця майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про проведення судового засідання без її участі, проти клопотання слідчого не заперечує.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0000381).

Клопотання слідчого про арешт майна погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 цього Кодексу, обшуку, огляду.

Вилучені речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення ошуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 237 КПК України).

Таким чином, вирішення питання про те, чи є майно, яке потрапило до уповноваженої особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.

Припинення статусу тимчасово вилученого майна передбачено лише шляхом накладені арешту або його повернення.

Статтею 169 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для повернення тимчасово вилученого майна, а саме: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається: 1) з метою забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до постанови слідчого від 16.03.2024 року про визнання речових доказів вищезазначений мобільний телефон, вилучений під час огляду речей та документів, визнано речовим доказом.

Визначені у клопотанні слідчого речі, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки зазначені матеріальні об`єкти мають значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадження як речові докази, що можуть бути використані як докази факту і обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, а також існують підстави вважати, що вони являються знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди.

Частиною другою ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу) 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 179 цього Кодексу): 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000381, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 16.03.2024 року під час огляду речей та документів майно, а саме: мобільного телефон «Xiaomi Redmi note 10», в корпусі блакитного кольору, в чохлі чорного кольору, який добровільно видав для долучення в якості речового доказу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , контактний номер НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1