Справа № 569/2270/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши впорядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000096 від 21.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золоте, Дубровицького району, Рівненської області, українеця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2024 року, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на кухні загального користування, що на п`ятому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході конфлікту із ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний та суспільно - небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав не менше двох ударів своїми ногами в область лівого стегна та правого стегна потерпілій, після чого ОСОБА_3 здійснював удушення потерпілої стискаючи своїми обома руками в області шиї. В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи вчиняти протиправні дії відносно потерпілої силою своїх рук стискав її в області правого та лівого плеча. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна на задньо-боковій поверхні шиї справа, крововиливи на внутрішній поверхні середньої третини лівого плеча та крововилив з саднами на його фоні на нижній третині лівого плеча, крововиливи на лівому плечі, на правому плечі, на лівому стегні, на правому стегні, які відповідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Частиною 1ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор подав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні відповідно до ч.1ст. 302 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 подала заяву, яка додана до обвинувального акта, та в якій остання висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та погодилася на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_3 у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, подав письмову заяву, згідно зякою беззаперечно визнає встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник адвокат ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 4 ст.107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю та органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, а саме за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно з приписамист. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50,65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

При цьому наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, свідчить про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах, передбаченихст. 69-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження , що карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно з ч. 1ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з у рахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 2ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненного кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 є раніше не судимим, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покаранняу виді штрафу, визначеному ч.1 ст. 125 КК України в редакції станом на час вчинення кримінального проступку, що відповідає вимогам ст.,ст. 4, 5 КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.65-68,69-1 КК Українита буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно дост. 50 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1