Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1157/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000132 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Корнин, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, освіта середня, не працює, не одружений, на утриманні має неповнолітнього сина, засуджений вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 15.11.2022 року за ч. 1 ст. 111-1 КК України до 10 років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, таким що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції не врахував, що ініціатором конфлікту був потерпілий, який ножем намагався нанести ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а тому з метою самозахисту обвинувачений застосував газовий балончик та фізичну силу (удар кулаком в обличчя). Вказує, що судом помилково зазначено у вироку про часткове визнання вини обвинуваченим, оскільки останній заперечував факт нанесення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень. Зазначає, що суд першої інстанції надав невірну оцінки показам свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також письмовим доказам у справі. Надає свою оцінку вказаним доказам та вважає, що всі свідки, які допитані судом являються зацікавленими особами, оскільки є знайомими потерпілого. Звертає увагу на те, що відомості до ЄРДР не було внесено негайно, а отже всі докази, отримані до моменту внесення відомостей до ЄРДР є недопустимими, а саме : протокол огляду від 07.05.2020 та висновок експерта №1/4-177 від 18.06.2020. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також про повторний допит свідка ОСОБА_9 .. Посилається на те, що судом не були досліджені речові докази а саме: куля до пістолета, записи відеофіксації протоколів слідчих дій, а також знаряддя вчинення злочину, яке взагалі не було відшукано органом досудового розслідування.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_17 не обирався.

Покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 15.11.2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 111-1 КК України до 10 років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування України встановлено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової експертизи зброї № 1/4 -177 від 18.06.2020 в розмірі 1307 гривень 60 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_18 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_18 на відшкодування матеріальної шкоди 1679 гривень 56 копійок та 60 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 07 травня 2020 року, близько 20 години 20 хвилин, у ОСОБА_7 , який перебував на узбіччі проїзної частини дороги поруч із домогосподарством за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 07 травня 2020 року близько 20 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи поруч із домогосподарством по АДРЕСА_1 , дістав не встановлену слідством пневматичну зброю для відстрілу куль (снарядів) калібру 4,5 мм, та умисно здійснив декілька пострілів у напрямку ОСОБА_18 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого кульового поранення шиї з пошкодженням тіла 1-го грудного хребця, емфіземою м`яких тканин шиї та парезом правої половини гортані, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я; сліпого непроникаючого кульового поранення грудної клітки зліва, яке відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Потерпілий ОСОБА_18 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду не подавав.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав частково та пояснив, що між ним та потерпілим ОСОБА_18 були тривалий час неприязні відносини. 07 травня 2020 року, ввечері, він їхав на своєму власному автомобілі з ОСОБА_19 в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області. Коли зупинився, до нього підійшла особа з претензіями, в той же час, з лівого боку, підійшов потерпілий ОСОБА_20 і вдарив по автомобілю. Він вийшов і запитав в чому причина. Потерпілий ОСОБА_20 ударив його, у відповідь він також наніс йому удар. З автомобіля вийшов ОСОБА_21 і почав їх розбороняти. Він дістав газовий балончик і бризнув у обличчя потерпілого. Після цього він з ОСОБА_19 сіли у автомобіль і поїхали, телефоном повідомили про подію працівників поліції. Кульового поранення потерпілому ОСОБА_22 він не наносив, зброї у нього не було. Частково визнає вину у тому, що застосував до потерпілого слізогінний газ, в якості самооборони. Цивільний позов не визнає.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України не визнав та надав аналогічні пояснення : заперечував факт застосування пневматичної зброї та нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, які вказані в обвинувальному акті.

Проте, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах потерпілого ОСОБА_18 , який пояснив, що 07 травня 2020 року, у вечірній час, у нього був його товариш ОСОБА_23 , який в його автомобілі забув телефон. ОСОБА_23 з телефону матері зателефонував до нього і запитав чи не має у нього його телефону, він відповів, що його телефон у автомобілі і він зараз привезе. Він приїхав автомобілем до будинку ОСОБА_24 , але там уже стояв автомобіль обвинуваченого ОСОБА_25 . ОСОБА_23 вийшов з будинку і запитав ОСОБА_25 чому він тут стоїть. ОСОБА_26 почав нецензурно лаятися на нього та ударив його. Потім пішов до свого автомобіля, взяв пістолет і почав ним погрожувати. Вони йому говорили «що він робить?» Але, ОСОБА_26 не реагував і почав стріляти в нього. Він закрився рукою, а ОСОБА_26 здійснив два чи більше постріли, одна куля потрапила йому у ребро, а інша в шию. Будь - яких тілесних ушкоджень він ОСОБА_27 не наносив. Біля пасажирських дверей автомобіля ОСОБА_25 знаходився ОСОБА_21 . Мати ОСОБА_28 з подругою були у веранді будинку, а коли почули постріли, вийшли на вулицю. На обличчі у нього була кров. ОСОБА_26 з ОСОБА_21 швидко сіли у автомобіль і поїхали. Він пішов до будинку, щоб зупинити кров, так як у нього хвороба - гемофілія. Після цього викликали карету швидкої медичної допомоги. В лікарні йому проводили операцію, з грудної клітки кулю дістали, а з шиї ні. Після даної події він лікується і на даний час, переніс сильний психологічний стрес, а тому просив стягнути з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду, заподіяну пошкодженням здоров`я;

- показах свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 07 травня 2020 року він разом з потерпілим на його автомобілі поїхали до нього додому. Через деякий час він повернувся до себе додому і виявив, що немає телефону. З телефону матері він подзвонив до ОСОБА_18 і запитав чи не залишив він свій телефон у нього. ОСОБА_20 сказав, що зараз привезе йому телефон. ОСОБА_20 під`їхав до його будинку, вийшов з автомобіля і побачив, що біля будинку також стоїть автомобіль ОСОБА_25 . Між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 виник конфлікт. ОСОБА_26 побіг до свого автомобіля, взяв пістолет і почав стріляти в сторону ОСОБА_18 . Було два постріли : один в шию, а інший в грудну клітку. ОСОБА_20 закрив рукою лице. Його мати з подругою були у веранді будинку, а почувши постріли вибігли на вулицю. Можарівський ОСОБА_31 взяв дубинку і йшов до них, але мати з її подругою зупинили його. У ОСОБА_25 був пістолет «Флабер». Даний конфлікт тривав не довго, хвилини 3-4. Потім ОСОБА_26 з ОСОБА_19 сіли у автомобіль і поїхали. Після цього вони надавали ОСОБА_22 першу медичну допомогу і викликали карету швидкої медичної допомоги;

- показах свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що точної дати не пам`ятає, але було вже тепло, її син ОСОБА_28 прийшов додому і виявив, що у нього немає телефону. Перед цим він їздив у автомобілі ОСОБА_18 , тоді ОСОБА_32 зателефонував з її телефону до ОСОБА_18 і попросив, щоб той привіз його телефон. Коли ОСОБА_20 під`їхав до їхніх воріт, то син вийшов до нього. Вона з подругою ОСОБА_33 перебували у веранді будинку. Вона з подругою почули постріли і вибігли на вулицю та побачили, що ОСОБА_26 стріляє у ОСОБА_18 . ОСОБА_21 вийшов з автомобіля з дубинкою. Вона з подругою зупинили ОСОБА_34 . ОСОБА_26 стріляв хаотично, вона чула 5 чи 6 пострілів, але по ОСОБА_22 попали 2 кулі, одна в груди, а друга в шию. Вона бачила пістолет у руках ОСОБА_25 , оскільки на вулиці було світло. Після даної події ОСОБА_26 та ОСОБА_21 поїхали, а вони надавали медичну допомогу ОСОБА_22 та викликали карету швидкої допомоги;

- аналогічних показах свідка ОСОБА_35 , яка підтвердила, що коли вони з ОСОБА_10 (матір ОСОБА_36 ) почули крик на вулиці, після того як туди вийшов ОСОБА_36 , вони також вийшли на подвір`я та бачили, що ОСОБА_26 стріляє в сторону ОСОБА_18 . Вони намагались заспокоїти ОСОБА_25 , щоб він не стріляв. У ОСОБА_18 була кров на шиї. З автомобіля ОСОБА_25 вийшов якийсь чоловік з дубинкою, але вона з ОСОБА_37 його зупинили. ОСОБА_26 зробив 5-6 пострілів у сторону ОСОБА_18 , сів у автомобіль і поїхав. Здійснюючи постріли ОСОБА_26 стояв на відстані від ОСОБА_18 за 1,5 2 метри. Вони зупиняли кров у ОСОБА_18 закриваючи рану рушником і викликали карету швидкої медичної допомоги;

- показах свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що потерпілий ОСОБА_18 є її сином. В травні 2020 року, точної дати не пам`ятає, її син ОСОБА_20 приїхав додому і йому зателефонував ОСОБА_28 та сказав, що він залишив у нього в автомобілі свій телефон і попросив його привезти. Через деякий час їй зателефонував син ОСОБА_38 і повідомив, що він у кареті швидкої допомоги, у нього стріляв ОСОБА_26 і його везуть до лікарні в смт. Попільню. Вона поїхала до лікарні і побачила рани на синові, а саме: у нього була простріляна шия та ребро, він був весь у крові, стан був його шоковий. Йому витягли кулю з ребра і повезли до Житомирської обласної лікарні. Її син хворіє на гемофілію і у нього погане згортання крові. Багато коштів витратили на лікування сина і на даний час син продовжує лікуватись. Куля в шиї сина залишилась і її неможливо витягнути;

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, які були досліджені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а саме :

- рапортом старшого інспектора чергового Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 08.05.2020, з якого вбачається, що по телефону надійшло повідомлення до РУ від чергового лікаря Попільнянської ЦРЛ про те, що 07.05.2020 року о 20.30 годині до приймального відділення ЕМД доставлено ОСОБА_18 із тілесними ушкодженнями у вигляді двох поранень (можливо із пневматичної зброї). Життєво важливі органи не пошкодженні (т.1 а.с.136);

- рапортом старшого інспектора чергового Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 08.05.2020, з якого вбачається, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.05.2020 року о 20.26 годині заявник ( ОСОБА_7 ) рухався по дорозі на автомобілі марки «Опель» чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Рено ценік» сірого кольору наздогнав його, вийшло 2 чоловіки зі слів заявника під дією алко/нарко речовин та нанесли тілесні ушкодження, мали при собі ніж, заявник застосував пневматичну зброю для самооборони (стріляв в повітря). На прохання представитись кинув слухавку. За попередніми картками ОСОБА_7 (т.1 а.с.137);

- рапортом старшого інспектора чергового Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 08.05.2020, з якого вбачається, що надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.05.2020 року о 22.21 годині за адресою: Попільнянський район, смт. Корнин, вулиця Раківка, заявник ( ОСОБА_7 ) повідомив, що помилково повідомив, що використав травматичну зброю, використав газовий балончик Кобра 4М. Заявник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.138);

Згідно постанов Верховного Суду у справі №606/1634/15-к від 12.04.2019 року та у справі №225/1952/17 від 15.10.2020 року рапорт немає самостійного доказового значення, однак оцінюється в сукупності з іншими доказами у справі, а відтак вказані рапорти, долучені прокурором до матеріалів кримінального провадження та цілком обгрунтовано взяті судом першої інстанції до уваги.

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07 травня 2020 року (т.1 а.с.139);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 07 травня 2020 року, згідно якого об`єктом огляду являється приймальне відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Попільня по вулиці Київська, 40, Житомирської області, де оглядалась металева куля (кругла) із нашаруванням речовини темного кольору, яка була вилучена 07.05.2020 приблизно о 21.45 год у ОСОБА_18 з лівої половину грудної клітки (т.1 а.с.140 141);

- довідкою КНП «Попільнянської лікарні» від 07.05.2020, згідно якої ОСОБА_18 встановлено діагноз: сліпі непроникаючі поранення шиї з права, лівої половини грудної клітки (т.1 а.с.142);

- висновком експерта № 1/4-177 від 18 червня 2020 року, згідно якого наданий металевий предмет круглої форми, який був вилучений з тіла ОСОБА_18 , є відстріляною кулею (снарядом) калібру 4,5 мм, яка не являється складовою частиною патрону. Куля в індивідуальному стані призначена для стрільби із конструктивно схожих з пневматичною зброєю виробів калібру 4,5 мм. На поверхні наданої для дослідження відстріляної кулі відсутні сліди за якими можливо ідентифікувати конструктивно схожий з пневматичною зброєю виріб (т.1 а.с.143-146);

- постановою про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 08.05.2020, згідно якої металевий предмет круглої форми, який вилучено 07.05.2020 в ході огляду місця події визнано речовим доказом (т.1 а.с.154);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 травня 2020 року з відеодиском до протоколу, за участю свідка ОСОБА_13 , який розповів та показав, як відбувався конфлікт між ОСОБА_7 та іншим чоловіком. При цьому уточнив, що коли він їхав на автомобілі з Тищенком 07.05.2020 приблизно о 20 год, їх автомобіль зупинили. Підійшов чоловік постукав у вікно, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля. Чоловік наніс ОСОБА_39 удар руками в груди і ОСОБА_40 наніс чоловіку два удари в груди. Після чого ОСОБА_7 відчинив автомобіль, із-за сидіння водія дістав предмет, який був замотаний, і вони з цим чоловіком відійшли від автомобіля приблизно на 15 метрів. Тоді він взяв гумовий шланг і пішов до чоловіків, але його зупинили дві жінки, які самі розтягнути ОСОБА_41 та ОСОБА_18 . Після чого вони поїхали додому до ОСОБА_41 , по дорозі ОСОБА_7 виклав газовий балончик в автомобіль, зброї у нього він не бачив (т. 1 а.с.155-160). Проте, такі пояснення свідка не узгоджуються з показами інших свідків очевидців події та показами потерпілого, а також письмовими доказами у справі, яким суд надав належну оцінку;

- висновком експерта № 95 від 19 червня 2020 року, з якого вбачається, що згідно записів представлених на експертизу медичних документів та даних МСКТ- дослідження у ОСОБА_18 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: сліпого проникаючого кульового поранення шиї з пошкодженням тіла 1-го грудного хребця, емфіземою м`яких тканин шиї та парезом правої половини гортані; що утворилось від дії тупого твердого предмету з обмеженою сферичною контактуючою поверхнею, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, тобто внаслідок пострілу кульовим снарядом, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таке, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я; сліпого непроникаючого кульового поранення грудної клітки зліва, що утворилось від дії тупого твердого предмету з обмеженою сферичною контактуючою поверхнею, можливо в термін та за обставин, що вказані в описовій частині постанови, тобто внаслідок пострілу кульовим снарядом, відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (т.1 а.с.161-162);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 12 червня 2020 року, за участю потерпілого ОСОБА_18 , який розповів та показав, як відбувався конфлікт з ОСОБА_7 . Зауважив, що коли він приїхав до будинку ОСОБА_28 , 07.05.2020 ввечері, там знаходився неподалік автомобіль ОСОБА_7 , який стояв біля свого автомобіля, а біля іншій дверки стояв ще один чоловік. Потерпілий підійшов до воріт будинку, до нього вийшов ОСОБА_9 і до них підійшов ОСОБА_7 . Коли він поцікавився чому він до них підійшов, ОСОБА_7 почав лаятися нецензурно, між ними виник словесний конфлікт. ОСОБА_42 підійшов до нього впритул і він його відштовхнув руками. Після чого ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля, взяв предмет схожий на пістолет і почав направляти в їх сторону. Вони з ОСОБА_9 просили його покласти пістолет і в цей час відходили за автомобіль на дорогу. Але, ОСОБА_7 почав стріляти в його сторону, було декілька пострілів, він закривався руками. Потім потерпілий відчув біль у шиї, з якої пішла кров, а ОСОБА_7 побачивши це побіг до свого автомобіля, сів в нього і поїхав. Товарища ОСОБА_7 , який з гумовим шлангом йшов до нього зупинили мати ОСОБА_43 та її подружка. Він ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не спричиняв (т.1 а.с.163-168);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 12 червня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_10 , яка розповіла та показала як обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на проїзній частині дороги в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, здійснював постріли в бік ОСОБА_18 (т.1 а.с.169-177);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 12 червня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_35 , яка розповіла та показала, як відбувався конфлікт між двома чоловіками, один з них тримав в руці предмет схожий на пістолет та здійснював постріли у ОСОБА_18 , потім побачила кров на шиї після пострілів (т.1 а.с.178-184);

- висновком судово психіатричного експерта № 202-2020 від 06 серпня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 в минулому будь якими психічними захворюваннями не страждав та не страждає ними в даний час. В даний час виявляє клінічні ознаки органічного розладу особистості за застрягаючим типом, стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 07.0 МКХ -10. Однак, вищевказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_7 не досягають ступеню психічного захворювання, лежать в межах патології особистості та не позбавляють його здатності на даний час, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок, психічним захворюванням не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не перебував. ОСОБА_7 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, по своєму психічному стані не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру (т.1 а.с.185-187);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з Довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_44 на фото № 2 впізнала ОСОБА_7 , як чоловіка, який стріляв 07 травня 2020 року по ОСОБА_18 (т.1 а.с.188-190);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 08 липня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_9 , який розповів та показав, як відбувався конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , на проїзній частині дороги, в АДРЕСА_1 , навпроти будинку де він проживає, підтвердивши пояснення потерпілого ОСОБА_18 (т.1 а.с.191-196);

- протоколом обшуку від 20 травня 2020 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Попільнянського районного суду від 14.05.2020, під час якого за місцем проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 не було виявлено знаряддя злочину предмету зовні схожого на пневматичну зброю пістолетного типу та пристрої револьверного та пістолетного типів, які призначені для відстрілу патронів «Флобера». ОСОБА_7 пояснив, що вказані в ухвалі слідчого судді речи в нього відсутні (т.1 а.п.197-199, а.п.200-205);

- протоколом обшуку від 20 травня 2020 року з відеодиском до протоколу, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Попільнянського районного суду від 14.05.2020, під час якого в автомобілі марки «OPEL ASTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , не було виявлено знаряддя вчинення злочину предмети ззовні схожі на пневматичну зброю пістолетного типу та пристрої револьверного та пістолетного типів, які призначені для відстрілу патронів «Флобера» (т.1 а.с. 206-208, 209-215);

- висновком судово психіатричного експерта № 417-2022 від 16.02.2023, згідно якого ОСОБА_7 на даний час виявляє клінічні ознаки органічного розладу особистості за змішаним типом, стан компенсації (шифр F 07.8 МКХ-10). Вищевказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_7 не позбавляє його здатності на даний час, усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не перебуває. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 по своєму психічному стану не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т.2 а.с.203-205).

Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за обставин встановлених судом, доведена повністю.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд та вважає, що вказані докази не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність вказаних у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за обставин, встановлених судом.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що ініціатором конфлікту був потерпілий, який ножем намагався нанести ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а тому з метою самозахисту обвинувачений застосував газовий балончик та фізичну силу (удар кулаком в обличчя), колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки вони є аналогічними тим, що були надані стороною захисту під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції такі доводи сторони захисту розглянув та надав їм належну оцінку, відповідним чином мотивувавши свої висновки у вироку суду.

Так, суд першої інстанції зазначив, що критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 та доводи його захисника, про те, що він діяв з метою самозахисту і лише застосовував газовий балончик не застосовуючи пневматичну зброю, оскільки вони суперечать показанням потерпілого, свідків, та іншим матеріалам кримінального провадження дослідженим судом, зокрема висновкам експертів та протоколам слідчих експериментів за участю потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_44 , ОСОБА_9 , які безпосередньо бачили під час конфлікту та детально розповіли як ОСОБА_7 застосовував зброю до потерпілого ОСОБА_18 ..

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що згідно рапорту старшого інспектора чергового Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 08.05.2020 ОСОБА_7 07.05.2020 року о 20:26 год. самостійно повідомив працівників поліції, що він застосував пневматичну зброю для самооборони (т.1 а.с.137).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані доводи є захисною позицією обвинуваченого з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та звертає увагу на той факт, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження наявності у обвинуваченого ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень.

Посилання захисника на те, що обвинувачення грунтується на неправдивих показах потерпілого та свідків сторони обвинувачення, які є його знайомими, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки суд надав оцінку показам як потерпілого так і свідків відповідно до вимог ст.94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку з письмовими доказами для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, вказані свідки не відносяться до осіб, які відповідно до ч.2 ст.65 КПК України не можуть бути допитані як свідки.

За таких обставин, доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки показам свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки їхні показання містяться у вироку суду, і їм надано відповідну оцінку.

Доводи апелянта про те, що свідок ОСОБА_9 був допитаний судом поверхнево, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи свідок ОСОБА_9 був допитаний судом в присутності обвинуваченого та його захисника, що підтверджується журналами судового засідання від 27.11.2020 року та від 14.04.2021 року (т. 1 а.п. 114-119, т.2 а.п.15-18) і сторона захисту не була позбавлена права задавати запитання вказаному свідку з метою з`ясування обставин справи.

Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_9 надав неправдиві покази про застосування обвинуваченим пістолета «Флобер», куля якого має калібр 4,0 мм, тоді як приєднана до матеріалів справи як речовий доказ куля має калібр 4,5 мм, колегія суддів безпідставними, оскільки свідок ОСОБА_9 не являється спеціалістом, а тому міг помилитися у визначенні марки пістолета. Крім того, вказана обставина жодним чином не спростовує висновків суду про нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_18 за допомогою пневматичної зброї. Більш того, згідно вироку, судом встановлено, що ОСОБА_7 застосував для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 невстановлену пневматичну зброю для відстрілу куль (снарядів) калібру 4,5 мм, що узгоджується з протоколом огляду від 07.05.2020 (а.п.140-141 т.1) та висновком експерта №1/4-177 від 18.06.2020 (т.1 а.п.143-145).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що куля до пістолета, яка без належного оформлення була вилучена слідством в лікарняному закладі 07.05.2020 року, тобто до моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та висновок експерта № 1/4-177 від 18 червня 2020 року, за результатами її дослідження є недопустимими доказами, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 07 травня 2020 року о 23:15 год. слідчим Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_18 , в якій останній повідомив що 07.05.2020 року приблизно о 21:00 год. гр. ОСОБА_7 здійснив у нього декілька пострілів з предмету схожого на пістолет і спричинив йому тілесні ушкодження (т.1 а.п.139).

Згідно довідки КНП «Попільнянська лікарня» Попільнянської районної ради від 07 травня 2020 року ОСОБА_18 встановлено діагноз: сліпі непроникаючі поранення шиї з права, лівої половини грудної клітки (т.1 а.с.142).

В період час з 23:40 год. 07.05.2020 року до 00.10 год. 08.05.2020 року слідчим Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 було проведено невідкладний огляд місця події, а саме приміщення приймального відділення КНП «Попільнянська лікарня» Попільнянської районної ради в смт. Попільня по вулиці Київська, 40, Житомирської області, в ході якого працівник приймального відділення ОСОБА_45 видала працівникам поліції металеву кулю круглої форми, яку було вилучено з тіла ОСОБА_18 , з лівої половини грудної клітки. Вказана куля була запакована до спеціального пакету № 0446970, що підтверджується протоколом огляду місця події з фототаблицею від 07 травня 2020 року (т.1 а.с.140 141).

08.05.2020 року о 09:44 год відомості за заявою ОСОБА_18 від 07.05.2020 року було внесено до ЄРДР за №0000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що не суперечить вимогам ч.1 ст.214 КПК України (т.1 а.п.134).

Таким чином, на проведення цієї процесуальної дії (огляд місця події), до внесення відомостей до ЄРДР, в ході якого було вилучено кулю, не поширюється заборона, передбачена ч.3 ст.214 КПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів не убачає підстав для визнання вказаного протоколу огляду від 07.05.2020, кулі до пістолета, яка вилучена слідством в лікарняному закладі 07.05.2020 року, та висновку експерта № 1/4-177 від 18.06.2020, за результатами її дослідження недопустимими доказами. Більш того, у відповідності до ст.87 КПК України колегія суддів не вбачає підстав для визнання вказаних доказів недопустимими з огляду на те, що стороною захисту не наведено які саме були істотні порушення прав людини та основоположних свобод в даному випадку.

Крім того, захисник в апеляційній скарзі та обвинувачений під час апеляційного розгляду клопотань про повторне дослідження доказів не заявляли, а колегія таких підстав не вбачала виходячи зі змісту ч.3 ст.404 КПК України.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також про повторний допит свідка ОСОБА_9 , колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з журналу судового засідання від 04.05.2022 року, захисник ОСОБА_8 особисто відмовився від допиту вказаних свідків, вказавши, що на даний час необхідності у виклику свідків немає (т.2 а.п.143).

Вказання апелянта на те, що обвинувачений свою вину не визнає і судом першої інстанції не досліджувалися речові докази, а саме: куля до пістолета та знаряддя вчинення злочину, яке взагалі не було відшукано органом досудового розслідування, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки вказаний факт жодним чином не спростовує правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Крім того, клопотання про дослідження речового доказу металевого предмета круглої форми, який вилучено 07.05.2020 під час огляду місця події, стороною захисту не заявлялося ні під час судового розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на те, що судом не досліджувався відеозапис долучений до протоколу проведення слідчого експерименту від 26 травня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_13 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний відеозапис було досліджено в судовому засіданні суду першої інстанції, що підтверджується журналом судового засідання від 16.02.2021 року в присутності сторони захисту у відповідності до ст.359 КПК України (т.1 а.п.246-247).

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч.1 ст.122 КК України. Призначене покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 122 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим через суворість, оскільки є необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження нових злочинів.

При цьому, судом першої інстанції враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та має неповнолітню дитину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 вирішено у відповідності до вимог ч.1 ст.129 КПК України з урахуванням наданих доказів, які були досліджені судом першої інстанції та обгрунтування спричиненої моральної шкоди (т.1 а.п.32-40).

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційній скарзі не наведено. Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи сторін кримінального провадження та навів у вироку суду переконливі аргументи на підтвердження своїх висновків, з якими повністю погоджується колегія суддів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: