КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2562/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами володільця майном ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 22.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року у провадженні № 757/32592/23-к за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення діяльності ОСОБА_6 , а саме:

- грошові кошти в сумі 20 000 доларів США;

- системний блок персонального комп`ютера «ASUS»;

- системний блок персонального комп`ютера «CNIEFTEC», з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, володілець майном ОСОБА_6 , подав апеляційні скарги, які є аналогічними за змістом, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у кримінальному провадженні №000249 від 17.02.2023 про накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, системний блок персонального комп`ютера «ASUS», системний блок персонального комп`ютера «CNIEFTEC».

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Апелянт вказує на те, що приймаючи рішення про накладення арешту на вилучені: два системні блоки «CNIEFTEC» та «ASUS», 20000 (двадцять тисяч) доларів США слідчим суддею не враховано, що клопотання прокурора відповідно до ст. 171 КПК України не містить підстав і мети накладення арешту (ст.170 КПК України), не зазначено документів, які підтверджують право власності на вилучене майно, розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. До клопотання не додані докази, якими прокурор його обґрунтовує. Прокурором не обґрунтовано, яким саме чином вилучене майно є предметом, доказом злочинів, засобом чи знаряддям їх вчинення, набуте злочинним шляхом чи використовувалися під час вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Клопотання подане прокурором з порушенням терміну, 48 годин, після вилучення майна, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, і мало бути негайно повернуто йому.

Тимчасово вилучене майно не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, воно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметами, що були об`єктами протиправних дій, що були набуті кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2023 року було надано дозвіл на виявлення та зняття копії інформації з мобільних телефонів, комп`ютерної техніки (планшети, персональні комп`ютера, моноблоки, ноутбуки тощо), інших цифрових носіїв інформації (диски, флешки, жорсткі диски тощо) на яких може зберігатися інформація, що має значення для досудового розслідування, проте слідчий заявивши під час обшуку, що йому немає часу для зняття інформації з персональних комп`ютерів, в порушення приписів слідчого судді та ч. 2 ст. 168 КПК України про заборону тимчасового вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, вилучив системні блоки «CNIEFTEC» та «ASUS».

Крім того апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні, він не є підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою, що не існує сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення. Незаконне утримання системних блоків, «CNIEFTEC», «ASUS» та 20 000 доларів США порушує його Конституційні права.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що в судовому засіданні участі не приймав. Незважаючи на численні клопотання про видачу йому копії ухвали (направляв поштою з повідомленням про вручення, електронною поштою, особисто звертався), копію ухвали слідчого судді отримав лише 29 лютого 2024 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення №771, копією конверта.

В судове засідання володілець майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином в установленому законом порядку, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

З урахуванням зазначеного, думки прокурора, який вважав за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності володільця майна ОСОБА_6 , а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість проведення судового розгляду без участі володільця майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін,вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги володільця майном ОСОБА_6 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення ОСОБА_6 , разом з тим, копію оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, останній отримав лише 29.02.2024. Іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року.

Як убачається з матеріалів провадження, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на території Кіровоградської області діє організована злочинна група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватні нотаріуси, помічники приватних нотаріусів, інженери-землевпорядники, особи, які представляли інтереси громадян щодо розпорядження земельними ділянками, які налагодили протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок громадянам України на території Кіровоградської області.

Протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок полягає у фіктивному оформленні права власності на земельні ділянки які розташовані на території Кіровоградської області особам, які проживають на території Житомирської, Рівненської, Волинської, Київської та Дніпропетровської областей без їх відома та участі. Виділення земельних ділянок здійснюється службовими особами ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області за участі осіб, які нібито мали довіреності на представлення інтересів щодо отримання у власність та розпорядження земельними ділянками.

Крім того до вказаної злочинної діяльності залучено інженерів землевпорядників приватних землевпорядних організацій, які здійснюють розробку проектів землеустрою, складають кадастрові плани та затверджують технічну документацію на земельні ділянки підставним громадянам України без їх відома та участі на території Кіровоградської області.

Також до протиправного механізму залучено приватних нотаріусів, які зловживаючи службовим становищем, систематично здійснюють несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем.

Вказані дії полягають у несанкціонованому втручанні в роботу єдиних та державних реєстрів в сфері нотаріату, що призвело до підробки інформації, а також використанні спеціальних бланків нотаріальних документів (бланків суворої звітності) в частині вчинення нотаріальних дій (реєстрація договорів купівлі-продажу, довіреностей, актів, приписів, тощо) під час фактичного перебування приватного нотаріуса за кордоном.

Згідно даних досудового розслідування, до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

22.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення діяльності ОСОБА_6 , під час якого, зокрема, виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США; системний блок персонального комп`ютера «ASUS»; системний блок персонального комп`ютера «CNIEFTEC», на яких містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а надання вказаної техніки разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення судового експертного дослідження, при цьому у вказаній ухвалі слідчого судді дозвіл на їх вилучення не надано.

23.08.2023 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що з метою запобігання приховування, зникнення, втрати, вказаного майна, а також з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на зазначене майно.

30.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання задоволено та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку від 22.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року у провадженні № 757/32592/23-к за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення діяльності ОСОБА_6 , а саме:

- грошові кошти в сумі 20 000 доларів США;

- системний блок персонального комп`ютера «ASUS»;

- системний блок персонального комп`ютера «CNIEFTEC», з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПКпорядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для збереження речових доказів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченого п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 вказаного Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК Українипри вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК Українитимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК Українипри обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 132, 170, 172, 173 КПК України, перевіривши при цьому, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Крім того, майно, на яке прокурор просив накласти арешт, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України капітана поліції ОСОБА_8 від 22 серпня 2023 року визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні /а.с. 144-146/.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту на майно зазначене у клопотанні прокурора.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на зазначене майно.

А тому доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту вищевказаного майна, не є переконливими.

Твердження апелянта, що клопотання прокурора відповідно до ст. 171 КПК України не містить підстав і мети накладення арешту, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, так як у клопотанні прокурора, як вже зазначалось вище, зазначено, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів.

Крім того, не приймаються колегією суддів й доводи, що прокурором подано клопотання з порушенням терміну 48 годин, оскільки як вбачається з положень ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно матеріалів провадження обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем здійснення діяльності ОСОБА_6 було проведено 22.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2023 року, та вилучено:грошові кошти в сумі 20 000 доларів США; системний блок персонального комп`ютера «ASUS»; системний блок персонального комп`ютера «CNIEFTEC».

Разом з тим,з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно прокурор звернувся 23.08.2023, шляхом направлення поштового листа /а.с. 148/, тобто протягом 48 годин після вилучення майна.

Щодо доводів апелянта, що він не є підозрюваним, обвинуваченим, третьою особою, суд зазначає, що арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду, при цьому під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що призначено експертизу, яка наразі проводиться.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги володільця майном ОСОБА_6 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити володільцю майном ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги володільця майном ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4