УХВАЛА

11 червня 2024 року

м. Київ

справа № 342/726/23

провадження № 51-2896 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2023 року та ухвалу Івано-Франківської області від 15 травня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції (далі - Суд) є судом права, а не факту. Цей суд уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, зокрема у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Також за ст. 433 цього Кодексу Суд не ревізує повноти розгляду, правильності оцінки доказів з погляду достовірності та висновків щодо фактичних обставин кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить із обставин, установлених судами попередніх інстанцій. Тому, заперечуючи законність судових рішень, особа має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування вироку й ухвали.

Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , заперечуючи правомірність засудження, просить скасувати ухвалені стосовно нього судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак усупереч законодавчим приписам скаржник не наводить доводів, які би свідчили про недодержання судами вимог КПК, котрі регламентують здійснення провадження та порушення яких зумовлює обов`язкове скасування вироку й ухвали на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. Замість цього й конкретного обґрунтування, у чому саме полягає незаконність оспорюваних рішень, засуджений у довільній формі викладає по суті лише свою версію подій.

Крім того, наполягаючи на новому судовому розгляді кримінального провадження, засуджений у поданій скарзі не зазначає аргументів на підтвердження необхідності цього, з урахуванням його іншої позиції на стадії апеляційного провадження та положень ст. 407 КПК.

Отже, у касаційній скарзі не викладено обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Недодержання ст. 427 вказаного Кодексу стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2023 року та ухвалу Івано-Франківської області від 15 травня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5