ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/97/24 Справа № 705/2187/21 Категорія: п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_10 (в залі суду), ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну їй запобіжного заходу у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 та прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Черкаського райсуду Черкаської обл. від 15.05.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України 13 /тринадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 185 КК України 6 /шість/років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбуття 13 /тринадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30.11.2020 р.

та ОСОБА_11 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 та ч. 3 ст. 185 КК України і призначено їй покарання: за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України 11 /одинадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 185 КК України 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття 11 /одинадцять/ років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту її фактичного затримання, тобто з 30.11.2020 р.

Вказаний вирок оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 та прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_12 Закутнім.

7.05.2024 р. до Черкаського апеляційного суду за Вх. № 4365/24-Вх надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, до вступу вироку в законну силу.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачена знаходиться під вартою понад 3 роки і за цей час відбулось багато подій, зокрема її рідний брат ОСОБА_13 19.09.2023 р. отримав вогнепальне поранення лівої гомілки з вогнепальним уламковим переломом малогомілкової кістки та травматичну неповну ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні колінного суглоба, за що отримав відзнаку за мужність. ЇЇ мати ОСОБА_14 має онкозахворювання і на теперішній час є непрацездатною особою.

Обвинувачена зазначає, що батька у неї немає, вони проживали до її затримання втрьох і зараз її сім`я потребує її уваги та догляду за братом, який отримав інвалідність, непрацездатною матір`ю та малолітньою донькою.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

При цьому ОСОБА_11 просить врахувати дані про її особу, а саме: що вона раніше не судима, ніколи раніше навіть до адміністративної відповідальності не притягувалась, за час її перебування під вартою жодного порушення умов утримання з її боку не було допущено.

Заслухавши обвинувачену ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали клопотання, просили задовольнити його із вказаних підстав, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , які при вирішенні цього клопотання покладались на розсуд суду, прокурора ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення вказаного клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, апеляційний суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до матеріалів провадження, предметом апеляційного перегляду є вирок Черкаського райсуду Черкаської обл. від 15.05.2023 р., відповідно до якого ОСОБА_11 визнано винною за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_11 обраховано з моменту її фактичного затримання, тобто з 30.11.2020 р.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції залишив без змін запобіжний захід ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, тобто до моменту ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, як це передбачено ч. 2 ст. 532 КПК України.

Відповідно до вимог КПК України, затримання у очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, і засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності.

Проте, обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні ст. 5 § 1 (a) Конвенції про права людини після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню (Ruslan Yakovenko v. Ukraine, no. 5425/11, § 46, ECHR 2015). Термін «після засудження» не можна тлумачити, так, ніби він стосується лише остаточного засудження. Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про права людини (Wemhoff v. Germany, 27 June 1968, § 9, Series A no. 7).

Суд апеляційної інстанції у цьому випадку діє у якості влади, що призначила покарання і забезпечує його виконання, а не вирішує спір між сторонами. Немає потреби аналізувати питання, необхідні для тримання під вартою до вироку: розумна підозра стає неактуальною, оскільки є вже висновок про винуватість, ризики не мають значення, оскільки відбувається де факто відбування покарання, обґрунтованість вироку не потребує періодичного перегляду. Тримання під вартою на підставі вироку здійснюється для забезпечення його виконання.

Вирок діє протягом строку покарання, якщо він не скасований. Обґрунтованість вироку не стосується законності тримання під вартою. Навіть у разі його скасування тримання під вартою на його підставі буде вважатися законним.

Апеляційний розгляд має свою специфіку, тому вимоги глави 18 КПК України мають дотримуватися судом апеляційної інстанції настільки, наскільки ця специфіка дозволяє.

Що ж стосується доводів, якими обвинувачена ОСОБА_11 обґрунтовувала своє клопотання про зміну запобіжного заходу, а саме те, що вона знаходиться під вартою понад 3 роки, її рідний брат ОСОБА_13 під час захисту Батьківщини від агресії рф отримав вогнепальне поранення, травматичну неповну ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні колінного суглоба, за що отримав відзнаку за мужність, її мати має онкозахворювання, на теперішній час, є непрацездатною особою, що батька у неї немає, вони проживали до її затримання втрьох і зараз її сім`я потребує її уваги та догляду за братом, який отримав інвалідність, непрацездатною матір`ю та малолітньою донькою, то зазначені дані можуть бути визнані як особистими обставинами життя ОСОБА_11 , але вони не переважають ті обставини, які встановив суд першої інстанції, виклав їх у вироку та дійшов висновку про необхідність залишення обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 призначено покарання за вчинення злочинів, один із яких є особливо тяжким, у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час апеляційного перегляду судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявленого під час апеляційного розгляду клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, який обрано їй вироком суду першої інстанції до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 183, 331, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_11 про зміну їй запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді