УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що в невстановлений період часу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, в особливо великих розмірах, у порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно здійснив придбання, у невстановленому місці за невстановлених обставин та зберігання за місцем мешкання наркотичного засобу в особливо великих розмірах Канабісу, який згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» № 770 від 06.05.2000 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, у невстановлений час та при невстановлених обставинах, незаконно придбав речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку став незаконно зберігати за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

27.03.2024 року, у період часу з 07 години 40 хвилин до 12 години 10 хвилин, співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , у приміщенні домоволодіння виявлено та вилучено речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/5764-НЗПРАП від 28.03.2024 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено Канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 4670,5 г., що є особливо великим розміром відповідно до Таблиці 1 Наказу МОЗ Україні від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», яку ОСОБА_4 зберігав за місцем мешкання з метою подальшого збуту.

27.03.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.03.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 307 КК України.

28.03.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Обґрунтованість його підозри повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом ст. о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 04.11.2023 року;

- рапортом о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.11.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.11.2023 року;

- рапортом о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 ;

- рапортом о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 07.02.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.02.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.02.2024 року;

- протоколом обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 27.03.2024 року;

- протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України від 27.03.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.03.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.03.2024 року;

- висновком експерта № СЕ-19/108-24/5764-НЗПРАП від 28.03.2024 року.

Сторона обвинувачення вважає, що зібрані в ході досудового розслідування докази, в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а вручене письмове повідомлення про підозру є обґрунтованим і відповідає вимогам чинного КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити те, у якому підозрюється.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити те, у якому підозрюється.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

- наявність вагомих доказів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за ч. 3 ст. 307 КК України покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а тому Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, звертає увагу на те, шо, практика Європейського Суду з прав людини зазначає, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від слідства та суду. Окрім того, слід враховувати, що після початку повномасштабного вторгнення РФ на території України, підозрюваний ОСОБА_4 покинув місце постійного мешкання та реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , та на теперішній час тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на території домоволодіння, яке не перебуває у його власності. У зв`язку з вищезазначеним орган досудового розслідування приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 може безперешкодно змінити місце мешкання, чим може створювати перешкоди під час здійснення подальшого досудового розслідування та встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, у зв`язку з чим останній, з метою отримання засобів та коштів для існування, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, у зв`язку з викладеним органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого, не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження з наступних причин:

- особистого зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- особисту поруку на адресу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької обласної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину;

- застави з урахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, з метою збуту, не виключається, що грошові кошти в якості застави можуть бути отримані підозрюваною злочинним шляхом;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити нею дії, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також слід враховувати те, що злочинну діяльність підозрюваний ОСОБА_4 здійснював за місцем постійного мешкання;

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки це дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

У разі постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий просить визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку сторони обвинувачення буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною, обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, практику Європейського Суду з прав людини, а також вік підозрюваного, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, репутація, органу досудового розслідування дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наведені доводи, на підставі ст. 176, ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого ніж взяття під варту строком на 60 діб, запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, неможливо.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, слідчий вважає за необхідним клопотати перед слідчим суддею про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що без застосування даного запобіжного заходу, неможливо уникнути вищезазначених ризиків та забезпечення покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, та просив його задовольнити.

Підозрюваний просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив. Надав слідчому судді письмові заперечення на клопотання, відповідно до яких просить у задоволенні клопотання відмовити. Як вбачається із письмових заперечень на клопотання вважає, що застосування запобіжних заходів до ОСОБА_4 є безпідставним так як не має на меті забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, наведеним у ч. 1 ст. 177 КПК України. В матеріалах, доданих до клопотання, не містяться вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Враховуючи положення ст.ст. 22, 23 КПК України, щодо змагальності сторін та безпосереднього дослідження судом доказів, приєднані до матеріалів клопотання докази у своїй сукупності не доводять вчинення ОСОБА_4 злочину, в якому він підозрюється. Вважає, що має місце порушення процедури вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру, що унеможливлює подальше здійснення з ним процесуальних дій, як із підозрюваним. Сторона захисту вважає, що фактично ОСОБА_4 був затриманий з моменту початку проведення обшуку, оскільки вже був вимушений через підкорення наказу залишатись на місці проведення обшуку, що прямо передбачене ст. 209 КПК України момент затримання. Внаслідок порушення слідчим порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, всі подальші процесуальні дії відносно нього є похідними від повідомлення про підозру, це «плоди отруйного дерева», а тому вважає йому неможливо обирати запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, страждає рядом хронічних захворюваннями. Має позитивну характеристику, майновий стан ОСОБА_4 є задовільним, проживає у помешканні тещі, судимості погашені. Запобіжні заходи до ОСОБА_4 не застосовувались, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення відсутні. Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні відсутні. Враховуючи наявність постійного місця проживання, наявність батьків похилого віку, родини (тобто міцність соціальних зв`язків), необхідність проходження медичного лікування немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_4 від правосуддя. Речові докази та інші докази по справі зібрані, необхідні слідчі дії проведені, впливати на закріплені на матеріальних носіях інформації докази, які знаходяться у слідчого, жодна особа не може. Жодних підстав передбачити незаконний вплив на свідків немає. Стороні захисту та стороні обвинувачення не відомо про замах на такий вплив. Конкретних підстав передбачити перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню немає. Виходячи із вищенаведеного, вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_4 відсутні. Крім того, внесення клопотання про застосування запобіжного заходу є порушенням п. 3 ст. 5 Конвенції, так як внесення застави у запропонованій сумі є завідомо невиконуваним та обтяжливим для підозрюваного.

Кожен, окремо із захисників, просили у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення, дослідивши копії матеріалів, якими обґрунтовано клопотання, заперечення на клопотання з додатками, слідчий суддя дійшов до такого висновку:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000504 від 04.11.202 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого від 28.03.2024 року дане кримінальне провадження перекваліфіковане з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 307 КК України.

27.03.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується протоколом затримання особи,, підозрюваної у вчиненні злочину. 28.03.2024 року слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 307 КК України.

28.03.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Подане до суду клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором, подане до суду у строк, передбачений ст. 192 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаній встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом ст. о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 04.11.2023 року;

- рапортом о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.11.2023 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.11.2023 року;

- рапортом о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 ;

- рапортом о/у УБН ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 07.02.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.02.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.02.2024 року;

- протоколом обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 27.03.2024 року;

- протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України від 27.03.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 27.03.2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 27.03.2024 року;

- висновком експерта № СЕ-19/108-24/5764-НЗПРАП від 28.03.2024 року.

А тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними доказами.

Згідно з вимогами ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити те, у якому підозрюється.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, і яке полягає в позбавленні волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється є насамперед те, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, у зв`язку з чим останній ймовірно, з метою отримання засобів та коштів для існування, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням зазначених обставин у їх сукупності, доводи захисту зазначених висновків слідчого судді про наявність указаних ризиків не спростовують.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак є особою яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима.

Враховуючи вищенаведені обставини, у тому числі вагомість доказів, тяжкість покарання, обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, слідчому судді не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

Прохання підозрюваного на можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя вважає безпідставним.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому, враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заперечення захисту зазначених висновків не спростовують.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків передбачених ст. 177 КПК України містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В судовому засіданні безумовно встановлено, що наявність сім`ї, постійного місця проживання, свідчить про наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, які достатньою мірою стимулюють підозрюваного до належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та можливості запобігання доведеним стороною обвинувачення ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Між тим слідчий суддя вважає, що в даному випадку, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не стане достатнім для запобігання наявним ризикам.

Докази, які б свідчили про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював перебування ОСОБА_4 в умовах СІЗО, слідчому судді не надані.

Надана сторонню захисту довідка ТОВ «Діасервіс» від 28.03.2024 року щодо підозрюваного не є підставою, що перешкоджає обранню запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не перешкоджає триманню особи в умовах СІЗО.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищеназваним ризикам, та наявні докази для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відсутні медичні дані щодо неможливості підозрюваним перебувати під вартою, слідчий суддя вважає можливим застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затримано 27.03.2024 року 13.00 год., тому строк тримання під вартою необхідно обчислювати з вказаної дати та години.

Крім цього, згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зобов`язаній, але може визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010 року, суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

В рішенні від 13.01.2022 року у справі «Істоміна проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість визначення застави в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та не буде завідомо непомірним для нього, - в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 154200 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193 - 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СE ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25.05.2024 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 27.03.2024 року, з дня фактичного затримання.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 454200 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаній виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 25.05.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28.03.2024 року.

Повний текс ухвали виготовлено 29.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1