Справа № 461/1048/24
Провадження № 1-кс/461/1060/24
УХВАЛА

про арешт майна

20.02.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001116 від 10.10.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Старша слідча в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно в ході проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Redmi 10, ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картами: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , належний ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Айфон 14 із ІМЕІ: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 із сім картами: НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , із кодом доступу « НОМЕР_9 », що належний ОСОБА_4 ;

- cімкарта лайфсел із серійним номером: НОМЕР_10 , що належна ОСОБА_4 ;

- cімкарта оператора PLAY із серійним номером НОМЕР_11 , що належна ОСОБА_4 ;

- грошові кошти у кількості 10 штук номіналом 50 євро: UD , RE, VC , RE , RE ,RE , RE , SD , RE , UA , що належні ОСОБА_4 ;

- банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , що належна ОСОБА_4 та А Банк № 851711;

- мобільний телефон Pixel 7 у зеленому чохлі із ІМЕІ: НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , із сім картою НОМЕР_15 , із кодом доступу «8881», належний ОСОБА_6 ;

- НОМЕР_16 до сім картки № НОМЕР_17 , належний ОСОБА_6 ;

- cлот до сім картки із серійним номером НОМЕР_18 , належний ОСОБА_6 ;

- презервативи у кількості: 10 штук Durex, 5 skyn, 1-contex, 3 skins, 1- chaps, 2 one, 6 свічок Еротекс, 2 інтимних геля Durex, 1 інтимний гель contex, 1 інтимний гель JO;

- ноутбук марки Asus Vivobook E 1504F із серійним номером R4N0CV09M886169, із зарядним пристроєм до нього, належний ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Huawei із ІМЕІ: НОМЕР_19 та НОМЕР_20 із сімкартою;

- 11 презервативів Durex;

- лубрикант Unica.

Слідча вказує, що вилучені під час обшуку предмети, можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення, при співставленні з іншими доказами у кримінальному провадженні та мають статус речового доказу.

Слідча у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, у відповідності до ч. 1 ст. 135 КПК України, а саме здійснення виклику по телефону.

Зважаючи на те, що предмети стосовно яких подано клопотання вже вилучені слідчим, підстав для застосування положень ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя не знаходить.

З матеріалів клопотання вбачається, зокрема із заяви слідчої, що місцеперебування осіб, яким належить виявлене у ході обшуку майно на даний момент не встановлено, а відтак і повідомити їх про розгляд клопотання неможливо.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).

Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення такого розгляду, внаслідок неявки учасників кримінального провадження, не встановлено.

При цьому враховую наведені вище положення процесуального законодавства щодо дотримання процесуальних строків, а також те, що ОСОБА_4 відомо про вилучення майна, її захисник повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибула. У свою чергу, на даний час орган досудового розслідування та слідчий суддя не володіють інформацією щодо місця перебування володільців, що позбавляє можливості оповістити заінтересованих осіб про дату, час та місце розгляду клопотання. Разом з тим, з метою недопущення прав володільців, вважаю за необхідне та доцільне, за результатами розгляду клопотання зобов`язати слідчого невідкладно повідомити усіх заінтересованих осіб (володільців) про накладення арешту на майно після встановлення їх місця перебування.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Частинами 1 та 2 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 наведеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам та критеріям встановленим ст. 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 17.02.2024, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.02.2024, проведено обшук у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Redmi 10, ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картами: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , належний ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Айфон 14 із ІМЕІ: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 із сім картами: НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , із кодом доступу « НОМЕР_9 », належний ОСОБА_4 ;

- cімкарта лайфсел із серійним номером: НОМЕР_10 , належна ОСОБА_4 ;

- cімкарта оператора PLAY із серійним номером НОМЕР_11 , належна ОСОБА_4 ;

- грошові кошти у кількості 10 штук номіналом 50 євро: UD , RE, VC , RE , RE ,RE , RE , SD , RE , UA , належні ОСОБА_4 ;

- банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , належна ОСОБА_4 та А Банк №851711;

- мобільний телефон Pixel 7 у зеленому чохлі із ІМЕІ: НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , із сім картою НОМЕР_15 , із кодом доступу «8881», належний ОСОБА_6 ;

- НОМЕР_16 до сім картки № НОМЕР_17 , належний ОСОБА_6 ;

- cлот до сім картки із серійним номером НОМЕР_18 , належний ОСОБА_6 ;

- презервативи у кількості: 10 штук Durex, 5 skyn, 1-contex, 3 skins, 1- chaps, 2 one, 6 свічок Еротекс, 2 інтимних геля Durex, 1 інтимний гель contex, 1 інтимний гель JO;

- ноутбук марки Asus Vivobook E 1504F із серійним номером R4N0CV09M886169, із зарядним пристроєм до нього, належний ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Huawei із ІМЕІ: НОМЕР_19 та НОМЕР_20 із сімкартою;

- 11 презервативів Durex;

- лубрикант Unica.

17.02.2024 вищевказані, вилучені в ході огляду місця події, речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Наведені вище доводи та мотиви, а також обставини встановлені в ході розгляду клопотання вказують на те, що майно з приводу якого подане клопотання, відповідає критеріям визначеним у ст.170 КПК України, в частині наявності правових підстав для застосування запропонованого заходу забезпечення кримінального провадження та досягнення мети (завдань) арешту.

Процесуальна дія про отримання дозволу на яку просить автор клопотання здійснюється згідно із законом (законність), є необхідною у демократичному суспільстві (пропорційність), тобто переслідує легітимну мету.

Також, слід відзначити те, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку про те, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Відтак, розглядаючи подане клопотання та наводячи мотиви ухваленого рішення, зокрема у контексті змісту відповідних доказів, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, зокрема наводячи мотиви з яких виходить слідчий суддя та обставини встановлені в ході розгляду клопотання, враховую також і те, що орган досудового розслідування повинен дотримуватись певних меж, задля забезпечення таємниці досудового розслідування, з метою досягнення дієвості та мети кримінального провадження, а також виконання його завдань.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведення слідчим обставин, визначених ст.ст. 170, 171 КПК України, враховуючи правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для учасників провадження та третіх осіб, приходжу до висновку, що наявні належні правові підстави для арешту майна, оскільки накладення арешту на майно, яке визнано речовим доказом, забезпечить його збереження та є необхідним для розкриття кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з позбавленням права на відчуження, користування і розпорядження майном, яке було виявлено та вилучено 17.02.2024 року в ході проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон Redmi 10, ІМЕІ: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із сім картами: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , належний ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Айфон 14 із ІМЕІ: НОМЕР_5 та НОМЕР_6 із сім картами: НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , із кодом доступу « НОМЕР_9 », належний ОСОБА_4 ;

- cімкарта лайфсел із серійним номером: НОМЕР_10 , належна ОСОБА_4 ;

- cімкарта оператора PLAY із серійним номером НОМЕР_11 , належна ОСОБА_4 ;

- грошові кошти у кількості 10 штук номіналом 50 євро: UD , RE, VC , RE , RE ,RE , RE , SD , RE , UA , належні ОСОБА_4 ;

- банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_12 , що належна ОСОБА_4 та А Банк №851711;

- мобільний телефон Pixel 7 у зеленому чохлі із ІМЕІ: НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , із сім картою НОМЕР_15 , із кодом доступу «8881», належний ОСОБА_6 ;

- НОМЕР_16 до сім картки № НОМЕР_17 , належний ОСОБА_6 ;

- cлот до сім картки із серійним номером НОМЕР_18 , належний ОСОБА_6 ;

- презервативи у кількості: 10 штук Durex, 5 skyn, 1-contex, 3 skins, 1- chaps, 2 one, 6 свічок Еротекс, 2 інтимних геля Durex, 1 інтимний гель contex, 1 інтимний гель JO;

- ноутбук марки Asus Vivobook E 1504F із серійним номером R4N0CV09M886169, із зарядним пристроєм до нього, належний ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон Huawei із ІМЕІ: НОМЕР_19 та НОМЕР_20 із сімкартою;

- 11 презервативів Durex;

- лубрикант Unica.

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити усіх заінтересованих осіб (володільця) про накладення арешту на майно після встановлення їх місця перебування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1