Справа № 453/813/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/247/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 453/813/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 126-1, ст. 390-1 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Сколівського районного суду Львівської області від 10 січня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 10 січня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, та йому призначено покарання: за ст. 126-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ст. 390-1 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, перебуваючи за місцем спільного проживання із своєю тещою ОСОБА_8 , яка є інвалідом третьої групи, що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні та призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_8 , зокрема, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання. За вказані дії він неодноразово був притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно тещі ОСОБА_8 , зокрема, Сколівським районним судом Львівської області за ст. 173-2 КУпАП 23 січня 2023 року у справі №453/1630/22 та 21 лютого 2023 року у справі №453/258/23.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 09 квітня 2023 року, приблизно о 15 годині, не зупиняючись на вчиненому, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно тещі ОСОБА_8 , яка є інвалідом третьої групи, знаходячись за місцем їхнього спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої, а саме, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Крім того, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, перебуваючи за місцем спільного проживання із своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні та призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_9 , зокрема, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання. За вказані дії ОСОБА_5 неодноразово був притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_9 , зокрема, Сколівським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 173-2 КУпАП 21 лютого 2023 року у справі №453/258/23 та 18 липня 2023 року у справі №453/1090/23.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , 31 липня 2023 року, приблизно о 18 годині, не зупиняючись на вчиненому, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_9 , знаходячись за місцем їхнього спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої, а саме, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Крім того, ОСОБА_5 Сколівським районним судом Львівської області 18 липня 2023 року по справі №453/1171/23 (провадження №2-о/453/36/23), за заявою ОСОБА_8 , винесено обмежувальний припис строком дії 6 (шість) місяців, згідно якого заборонено: перебувати в місці спільного проживання (перебування) що за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_8 , вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати із останньою в будь-який інший спосіб, про що був повідомлений належним чином.

Будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису та наслідками порушення встановлених обмежень, ОСОБА_5 , 10 серпня 2023 року, о 22 годині, діючи умисно та протиправно, зайшов у житловий будинок в якому проживає ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відкриття міжкімнатних дверей зайшов у її житлову кімнату та всупереч обмеженням, зазначеним у вищевказаному обмежувальному приписі, вчинив конфлікт із останньою, погрожуючи їй та здійснюючи на неї моральний та фізичний тиск. Окрім цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії, порушуючи вимоги обмежувального припису, в період з 18 липня 2023 року по даний час проживає у вищевказаному житловому будинку.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи ознайомлений із вищевказаним обмежувальним приписом та наслідками порушення встановлених обмежень, діючи умисно та протиправно, в порушення встановлених заборон, 10 листопада 2023 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи у коридорі житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч вимог ч.4 ст. 350-6 ЦПК України, особисто контактував з потерпілою та вчинив із нею словесний конфлікт, у ході якого виражався нецензурною лайкою в сторону останньої та погрожував їй фізичною розправою, тобто повторно не виконав обмежувальний припис.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи ознайомлений із вищевказаним обмежувальним приписом та наслідками порушення встановлених обмежень, діючи умисно та протиправно, в порушення встановлених заборон, 23 грудня 2023 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч вимог ч.4 ст. 350-6 ЦПК України, особисто контактував з потерпілою та вчинив із нею словесний конфлікт, у ході якого виражався нецензурною лайкою в сторону останньої та погрожував їй фізичною розправою, тобто повторно не виконав вимоги обмежувального припису.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок щодо нього змінити та пом`якшити призначене йому покарання: за ст.. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі; за ст. 390-1 КК України до 6 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що не погоджується з вироком суду в частині призначеного йому покарання через суворість.

Звертає увагу, що він вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень.

Вважає, що суд, призначаючи за своїм видом найсуворіше покарання за ст. 126-1 КК України належним чином не вмотивував своє рішення.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки досудовій доповіді, не врахував, що орган пробації вважав за можливе виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк.

Також зазначає, що без належної правової оцінки суду залишилась та обставина, що потерпіла претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не мала і не наполягала на призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

Також суд, на думку обвинуваченого, формально покликався на наявність у нього чотирьох неповнолітніх дітей, яких він зобов`язаний утримувати та брати участь у їх вихованні, та жодним чином не проаналізував цю обставину.

Стверджує, що він щиро кається у вчиненому, засуджує свої діяння, розуміє антисуспільних характер своєї поведінки.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив.

Прокурор ОСОБА_7 з цього приводу зазначив, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_5 , то розгляд апеляційної скарги можна проводити без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Оскільки у поданій апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_5 апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без його участі.

Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, вважає вирок суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою усіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст. 126-1, ст. 390-1 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється.

Що стосується покарання, з яким не погоджується апелянт, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обране з врахуванням особи винного, який раніше судимий за вчинення домашнього насильства, за місцем проживання характеризується задовільно, ніде не працює, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину у вчиненому визнав; обставиною, яка пом`якшує покарання є активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставинами, які обтяжують покарання визнано вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, а також щодо особи з інвалідністю.

Окрім цього суд першої інстанції врахував висновок досудової доповіді, відповідно до якої орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливе. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення орган пробації оцінює як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб, також оцінюється як високий.

З врахуванням наведеного покарання ОСОБА_5 призначене в межах санкцій статей 126-1 та 309-1 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування при призначенні покарання особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, то усі дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, були відомі суду та в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушень та особі обвинуваченого і за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, немає.

На думку колегії суддів, підстави для застосування щодо ОСОБА_5 при призначенні йому покарання положень ст. 75 КК України, як про це просить обвинувачений, відсутні.

Відповідно до п. 2, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, у тому числі щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то, з врахуванням характеру протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 та його особи, що в цілому свідчать про схильність до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 та спосіб їх вчинення, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Сколівського районного суду Львівської області від 10 січня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4