В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/734/24

Провадження № 1-кп/348/252/24

14 червня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні у м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070, яке надійшло з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кухівська Воля, Зарічанського району, Рівненської області, громадянина України, із середньою- спеціальною освітою, неодруженого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, ВОС: водій гранатометного взводу 1 механізованого батальйону війської частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5

встановив:

02.04.2023 приблизно о 06.30 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період проходження військової служби за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно без поважних причин перебував поза її розташуванням, за місцем свого постійного проживання. 08.04.2023 ОСОБА_3 прибув для подальшого проходження військової служби до ППД військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

18.04.2023 приблизно о 08.00 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період проходження військової служби за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно без поважних причин перебував поза її розташуванням, за місцем свого постійного проживання. 04.05.2023 ОСОБА_3 прибув для подальшого проходження військової служби до ППД військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Такими діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, щиро розкаявся та дав такі показання. 20.12.2022 його призвали на військову службу під час мобілізації. Він сумлінно виконував покладені на нього обов`язки. Однак відпустку йому не надавали. У період з 02.04.2023 до 08.04.2023 він дійсно був відсутній у військовій частині, оскільки мав намір забрати посилку з відділення "Нова пошта". Командир його не відпустив. Але обвинувачений все ж покинув розташування військової частини всупереч забороні командира. Його відсутність виявили. Обвинуваченому зателефонували з військової частини і сказали негайно повертатися, бо подадуть інформацію в СЗЧ. Після цього обвинуваченому зателефонував родич і повідомив, що помер брат. Дізнавшись про це обвинувачений вирішив у військову частину не повертатися. Вживав алкоголь. Повернувся добровільно 08.04.2023. У період з 18.04.2023 до 04.05.2023 обвинуваченому також не дали відпустку, тому він самовільно залишив військову частину, оскільки хотів бути на Великдень вдома. На свята вживав алкоголь, тому у військову частину не повертався. Прибув у розташування 04.05.2023. Після цього порушень не допускав. Брав участь у бойових діях. Був поранений. На даний час обмежено придатний до військової служби, внаслідок поранення.

Згідно з витягом з ЄРДР від 30.05.2023 розпочато кримінальне провадження щодо самовільного залишення військової частини обвинуваченим у період: з 02.04.2023 до 08.04.2023 та з 18.04.2023 до 04.05.2023.

Згідно з наказом від 22.02.2023 №22 обвинуваченого призначили на посаду водія гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОК "Захід".

Відповідно до повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення від 18.05.2023 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив, що водій гранатометного взводу 1 механізованого батальйону солдат ОСОБА_3 в період з 02.04.2023 по 08.04.2023 самовільно залишив військову частину.

Відповідно до копії наказу від 02.04.2023 №92 обвинуваченого зняли з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Згідно з копією рапорту від 02.04.2023 №1986, 02.04.2023 о 06.30 годині під час ранкового шикування та перевірки особового складу було виявлено відсутність водія гранатометного взводу солдата ОСОБА_3 , який самовільно залишив розташування військової частини без зброї та засобів захисту. Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2023 №62 призначено службове розслідування відсутності 2 квітня 2023 року за місцем проходження військової служби водія 3 гранатеметного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 . Відповідно до доповіді від 02.04.2023 №585 встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОК «Захід») військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією - ОСОБА_3 .

Відповідно до копій письмових пояснень солдатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 03.04.2023 під час ранкового шикування особового складу 1 механізованої роти механізованого батальйону за місцем розташування військової частини 02.04.2023 о 06.30 годині водій гранатометного взводу 1 солдат ОСОБА_3 був відсутній в розташуванні підрозділу, про своє подальше місцезнаходження не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав, пошуки на території військової частини результатів не дали. 08.04.2023 солдат самостійно повернувся в розташування підрозділу.

Відповідно до копії рапорту від 08.04.2023 №2116, о 06.30 08.04.2023 під час ранкового шикування та перевірки наявності особового складу гранатометного взводу 1 механізовного батальйону виявлено, що у розташування військової частини повернувся солдат ОСОБА_3 , який з 02.04.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Про повернення обвинуваченого у розташування військової частини складено доповідь від 08.04.2023 №1061.

Згідно з копією наказу від 08.04.2023 №102 обвинуваченого у зв`язку з поверенням у розташування військової частини зарахували на всі види забезпечення.

Відповідно до копії акту службового розслідування, 02.04.2023 о 06.00 годині водій гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 не з`явився на ранкове шикування особового складу. У зв`язку з цим були організовані його пошуки на території дислокації підрозділу, що позитивного резутьтату не дало, на телефонні дзвінки солдат не відповідав. 08.04.2023 солдат ОСОБА_3 о 06.30 годині самостійно повернувся до місця проходження військової служби. Самовільна відсутність обвинуваченого складала 6 діб.

Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 16.05.2023 №75 за порушення порядку проходження військової служби, що створило передумови погіршення боєздатності підрозділу та підвищення службового навантаження на товаришів по службі ОСОБА_3 оголошено догану, направлено заяву про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення від 18.05.2023 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив, що водій гранатометного взводу 1 механізованого батальйону солдат ОСОБА_3 в період з 18.04.2023 по 04.05.2023 самовільно залишив військову частину.

Відповідно до копії наказу від 18.04.2023 №116 обвинуваченого зняли з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

Згідно з копією рапорту від 18.04.2023 №2343, 18.04.2023 о 08.00 годині під час ранкового шикування та перевірки особового складу було виявлено відсутність водія гранатометного взводу солдата ОСОБА_3 , який самовільно залишив розташування військової частини. Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2023 №135 призначено службове розслідування відсутності 18 квітня 2023 року за місцем проходження військової служби водія 3 гранатеметного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 . Відповідно до доповіді від 18.04.2023 №1792 встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОК «Захід») військовослужбовцем військової служби призваним за мобілізацією - ОСОБА_3 .

Відповідно до копій письмових пояснень солдатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 19.04.2023 під час ранкового шикування особового складу 1 механізованої роти механізованого батальйону за місцем розташування військової частини 18.04.2023 о 08.00 годині водій гранатометного взводу 1 солдат ОСОБА_3 був відсутній в розташуванні підрозділу, про своє подальше місцезнаходження не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав, пошуки на території військової частини результатів не дали. 04.05.2023 солдат самостійно повернувся в розташування підрозділу.

Відповідно до копії рапорту від 04.05.2023 №2761, о 08.00 04.05.2023 під час ранкового шикування та перевірки наявності особового складу гранатометного взводу 1 механізовного батальйону виявлено, що у розташування військової частини повернувся солдат ОСОБА_3 , який з 18.04.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Про повернення обвинуваченого у розташування військової частини складено доповідь від 04.05.2023 №3563.

Згідно з копією наказу від 04.05.2023 №141 обвинуваченого у зв`язку з поверенням у розташування військової частини зарахували на всі види забезпечення.

Відповідно до копії акту службового розслідування, 18.04.2023 о 08.00 годині водій гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 не з`явився на ранкове шикування особового складу. У зв`язку з цим були організовані його пошуки на території дислокації підрозділу, що позитивного резутьтату не дало, на телефонні дзвінки солдат не відповідав. 04.05.2023 солдат ОСОБА_3 о 08.00 годині самостійно повернувся до місця проходження військової служби. Самовільна відсутність обвинуваченого складала 15 діб.

Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 16.05.2023 №76 за порушення порядку проходження військової служби, що створило передумови погіршення боєздатності підрозділу та підвищення службового навантаження на товаришів по службі ОСОБА_3 оголошено догану, направлено заяву про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно довідки військово-лікарської комісії від 08.03.2024 №3436 солдат ОСОБА_3 обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах; придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Досліджені у ході судового провадження докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України поза розумним сумнівом.

Доводи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за фактом самовільного залишення військової частини у період з 02.04.2023 до 08.04.2023 суд відхиляє, оскільки статтею 172-11 КУпАП не передбачено адміністративну відповідальність за самовільне залишення військової частини військовослужбовцем у період воєнного стану, про що є чітка вказівка у частині третій цієї статті. Самовільне залишення військової частини військовослужбовцем в умовах воєнного стану є кримінальним правопорушенням.

В ході судового розгляду були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта, відповідно до якої у обвинуваченого є неповнолітня дитина, ОСОБА_8 , 2008 р.н.; копія військового квитка, відповідно до якої обвинувачений з 04.04.2022 призваний за мобілізацією на військову службу; вимога щодо відсутності у обвинуваченого судимостей; характеристика з місця проживання від 16.02.2024 №384, відповідно до якої обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно; довідка про склад сім`ї від 16.02.2024 №383, відповідно до якої обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: ОСОБА_9 , 1962 р.н. - батько; ОСОБА_10 , 1959 р.н. - мати; ОСОБА_11 - брат; ОСОБА_12 - брат; службова характеристика, відповідно до якої обвинувачений зарекомендував себе посередньо, до служби ставився не завжди відповіально; довідка про неперебування обвинуваченого на обліках у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; відповідно до медичної документації про стан здоров`я обвинуваченого, він періодично проходить лікування у стаціонарі, внаслідок захворювань, отриманих у період несення військової служби.

Враховуючи викладене, суд, допитавши учасників судового розгляду, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Згідно з досудовою доповіддю та витягом з оцінки ризиків, у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, його стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення повторно.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо призначення обвинуваченому покарання нижчого від найнижчої межі, визначеної санкцією ч.5 ст.407 КК України, оскільки статтею 69 КК України встановлено пряму заборони призначення такого покарання за ст.407 КК України, що вчинений в умовах воєнного стану.

Клопотання щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання обчислювати з дня звернення даного вироку до виконання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та його захиснику роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1