СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/2047/24

ун. № 759/5590/24

20 березня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в кримінальному провадженні №0000070 відомості які 16.02.2024 року внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва надійшло вищезгадане клопотання, в якому суб`єктом звернення порушено питання щодо арешту майна із забороною володіння, розпоряджання та користування ним з метою збереження речових доказів, яке було вилучено 19.03.2024 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi», моделі«M1908C3KG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 14 лютого 2024 року, ОСОБА_6 погодився на пропозицію ОСОБА_7 незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, шляхом отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості висунути вимогу останньому, яка полягала у сплаті грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

Так, 14.02.2024, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, прибули до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , де зустрівшись з останнім, під надуманим приводом неіснуючої заборгованості, висунули рішучу вимогу потерпілому, яка полягала у сплаті останнім грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США на користь ОСОБА_7 , хоча будь-яких цивільних зобов`язань у ОСОБА_8 перед ОСОБА_7 не існувало, при цьому погрожували потерпілому ОСОБА_8 насильством у разі невиконання їхніх вимог, якщо протягом двох тижнів останній не поверне їм борг. При цьому, застосовуючи морально-психологічний тиск, під приводом погроз змусили ОСОБА_8 написати боргову розписку перед ОСОБА_7 щодо повернення останньому грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

В подальшому, 04.03.2024, близько 12 год. 40 хв., реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , з відома ОСОБА_7 , прибули до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вимагання від останнього неіснуючого боргу перед ОСОБА_7 , де, зустрівшись з потерпілим ОСОБА_8 , отримали від останнього відмову у передачі коштів через те, що потерпілий ОСОБА_8 ніяких боргів перед ОСОБА_7 не має. Отримавши відмову, ОСОБА_5 , погрожуючи насильством, продовжив вимагати у ОСОБА_8 повернення боргу та з метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування ОСОБА_8 до виконання висловленої ними вимоги, ОСОБА_5 кулаком руки наніс ОСОБА_8 один удар в область грудей, чим спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки, та, продовжуючи погрожувати насильством до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 висунули вимогу передачі грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США та надали потерпілому час для повернення боргу.

Так, 13.03.2024 близько 17 год. 00 хв., діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , з відома ОСОБА_5 , прибули до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та розуміючи пригнічений стан потерпілого внаслідок попередньо застосовного відносно нього насильства, продовжили висувати вимогу останньому передати грошові кошти у вигляді неіснуючого боргу перед ОСОБА_7 та надали потерпілому час для повернення боргу.

У подальшому, 19.03.2024 близько 14 год. 00 хв. діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 , та з відома останніх прибув до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжив висувати вимогу останньому передати грошові кошти у вигляді неіснуючого боргу на що потерпілий, побоюючись за своє життя та здоров`я, розуміючи, що до нього здійснено реальні погрози щодо насильства над ним, щоб уникнути повторного побиття, був змушений передати ОСОБА_7 20000 (двадцять тисяч) доларів США. Отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 20000 (двадцять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 779 488 гривень.

Будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_8 повідомив, що на весні 2023 року до нього звернувся його знайомий ОСОБА_9 , щодо факту затримання на Львівській митниці двох придбаних ним автомобілів за 10000 доларів США, оскільки ОСОБА_8 звів його з благодійною організацією, яка була отримувачем вказаних автомобілів. В подальшому вказані автомобілі в судовому порядку конфіскувалися на користь митниці.

Після чого ОСОБА_9 за допомогою ОСОБА_10 почали вимагати з ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 20000 доларів США в якості компенсації за втрачені кошти ОСОБА_11 при цьому здійснюючи погрози, психологічний тиск та залякування. Останнього разу 14.02.2024 потерпілому ОСОБА_8 під час чергової зустрічі надали два тижні часу на зібрання грошових коштів.

В ході виконання доручення працівниками ГУ СБУ у м. Києві та Київський області встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , власником вказаного будинку, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , власником вказаного будинку, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_7 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Причетність вказаних осіб до даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 , а також зібраними матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Відтак за вказаних обставин з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

19.03.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

У подальшому останнім повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

19.03.2024 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання в присутності понятих було здійснено обшук ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi», моделі«M1908C3KG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_5 .

19.03.2024 мобільний телефон марки «Redmi», моделі «M1908C3KG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_5 у зв`язку із їх відповідністю ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки вищевказане майно визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно з метою його збереження як речового доказу в даному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий, не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив та подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положенням ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 19.03.2024 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання в присутності понятих було здійснено обшук ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi», моделі«M1908C3KG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_5 .

19.03.2024 постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_14 мобільний телефон марки «Redmi», моделі «M1908C3KG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_5 у зв`язку із їх відповідністю ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Отже, зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, про яке йдеться в клопотанні.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000070, яке було вилучено 19.03.2024 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi», моделі«M1908C3KG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-картки, мобільний телефон марки «Samsung», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора «Vodafone» НОМЕР_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1