У Х В А Л А

29 квітня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000361 від 01.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023),

У С Т А Н О В И В:

26.04.2024 до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на земельні ділянки: -:02:010:0010 площею 0,2007 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що розташована на території Білоцерківської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області;

- :02:010:0011 площею 0,524 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що розташована на території Білоцерківської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, а також зоборонити будь-яке будівництво на земельних ділянках.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що у провадженні слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження, №0000361 від 01.09.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023).

Під час досудового розслідування встановлено, що 25.10.2019 державним реєстратором КП «Бізнес-Центр «Поліське» ОСОБА_6 (індексний номер рішення 49430125 від 30.10.2019) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ 879290 від 01.06.2006 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0009 площею 0,7247 га, що розташована на території Білоцерківської міської ради.

Згідно електронної копії державного акту серія ЯЖ №879290 від 01.02.2006 р. на ім`я гр. ОСОБА_7 , що долучений реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що вказаний акт виданий на підставі рішення Білоцерківської міської ради IV скликання від 31.10.2005 №402.

В подальшому вказану земельну ділянку на підставі заяви власника ОСОБА_7 , посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрованої в реєстрі за №617 поділено на дві з кадастровими номерами :02:010:0011 площею 0,524 га та :02:010:0010 площею 0,2007 га, право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_7 . 12.03.2020 державним реєстратором Томилівської сільської ради ОСОБА_9 .

В подальшому на підставі договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя номер 721 від 24.04.2020, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0011 площею 0,524 га за реєстровано державним реєстратором Томилівської сільської ради ОСОБА_9 . 24.04.2020 за ОСОБА_5 .

Відповідно до Інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0010 площею 0,2007 га знаходиться на даний час у приватній власності ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :02:010:0011 площею 0,524 га знаходиться на даний час у приватній власності ОСОБА_5 .

Однак, згідно відповіді Білоцерківської міської ради, згідно якої по документах архівного фонду 31 Білоцерківська міська рада та її виконавчий комітет, у протоколі двадцять дев`ятої сесії Білоцерківської міської ради IV скликання від 31 жовтня 2005 року, рішення від 31 жовтня 2005 року №402 не виявлено.

Крім цього, згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 13.06.2023, встановлено, що в архіві Відділу №1 другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 01.02.2006 р. на ім`я гр. ОСОБА_7 з кадастровим номером :02:006:0003, відсутній. Відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, запис про реєстрацію та видачу вищезазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку, відсутній.

Отже, з вищевикладеного випливає, що державний акт серія ЯЖ №879290 від 01.02.2006 на ім`я ОСОБА_7 не видавався та є підробленим.

Як наслідок земля комунальної власності вибула у приватну власність незаконно, у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 20.12.2023 року потерпілим визнано квартирно-експлуатаційний відділ міста Біла Церква (), а представником потерпілого визнано начальника юридичної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 .

Так, 08.04.2024 року від представника потерпілого ОСОБА_11 , надійшла письмова заява, в якій останній просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0010 площею 0,2007 га та земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0011 площею 0,524 га, задля запобігання їх відчуження третім особам шляхом продажу, поділу, тощо.

Постановою слідчого від 04.10.2023 року земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0010 площею 0,2007 га, з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості та земельну ділянку з кадастровим номером :02:010:0011 площею 0,524 га, з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості визнано речовим доказом у даному кримінальному провадження.

Враховуючи той факт, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:010:0010 площею 0,2007 га та :02:010:0011 площею 0,524 га набуті кримінально протиправним шляхом, на цей час існують всі правові підстави для їх арешту з метою запобігання можливості відчуження земельних ділянок, для збереження речового доказу.

Враховуючи викладені обставини, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що нерухоме майно вищевказані земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій, мають ознаки речового доказу та відповідають вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, для збереження яких необхідно накласти арешт в порядку, передбаченому ст.ст. 170-172 КПК України.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 172 КПК України, прокурор просить розглянути клопотання про накладення арешту без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Як на правове обґрунтування накладення арешту прокурор посилається на положення ст. ст. 98, 131, 168, 170, 172 КПК України

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання прокурора про накладення арешту розглядається без повідомлення власника майна.

При вирішенні клопотання про застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя, діючи у відповідності до вимог КПК України та виходячи із завдання кримінально провадження, має судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Обставини викладені у клопотанні, дають слідчому судді підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи наведені правові норми та враховуючи, що до клопотання додані документи та матеріали, якими ініціатор клопотання обґрунтовує доводи клопотання, враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на вищевказані обставини, наявність даних, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому положення п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України допускають у цьому випадку застосування такого заходу як арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000361 від 01.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції до 11.08.2023) - задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки: -:02:010:0010 площею 0,2007 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що розташована на території Білоцерківської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області;

- :02:010:0011 площею 0,524 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що розташована на території Білоцерківської міської територіальної громади Білоцерківського району Київської області із забороною державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, а також заборонити будь-яке будівництво на земельних ділянках.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_12