Справа№751/3540/24
Провадження №1-кп/751/227/24
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові у режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 28.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця за контрактом, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В с т а н о в и в :

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.09.2021 № 395-ОС старшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.02.2022 № 101-ОС старшого сержанта ОСОБА_3 , інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано в оперативне підпорядкування та на всі види забезпечення.

Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_3 , відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

25.02.2022 наказом начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_6 особовому складу ввіреного підрозділу визначено місце служби поблизу геріатричного пансіонату, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У свою чергу, близько 12 год 00 хв 25.02.2022 військовослужбовець військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 старший сержант ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Державній прикордонній службі України порядок проходження військової служби, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу в Державній прикордонній службі України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначено поблизу геріатричного пансіонату за адресою: АДРЕСА_2 .

27.03.2022 старший сержант ОСОБА_3 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та заявив про себе.

Так, старший сержант ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення місця служби, що було визначено поблизу геріатричного пансіонату за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки військової служби в період з 25.02.2022 до 26.03.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження виконання обов`язків військової служби у зазначений період часу не вживав, а перебував у дачному будинку АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

07.06.2024 між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 07.06.2024 сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України

Також, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та погодився на призначення йому узгодженого покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді двох років позбавлення волі; на підставі ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в доход.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили затвердити зазначену угоду про визнання винуватості. Обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, не заперечив щодо затвердження угоди, дав згоду на застосування узгоджених виду та міри покарання у разі затвердження угоди та повідомив, що уклав угоду добровільно.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесено до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується з призначенням узгодженого покарання.

Правова кваліфікація злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України, є правильною.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_3 , останній неодружений, раніше не судимий, за місцем служби характеризується посередньо, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.ст. 65, 69 КК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ураховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку, що її слід затвердити, призначивши узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Клопотань про обрання запобіжних заходів до вступу вироку у законну силу до суду не надходило. З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12 КК України, ст.ст. 2, 100, 373, 374, 394, 395 , 468, 469, 472, 473-476 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 червня 2024 року, укладену між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000021 від 28.03.2022.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість призначеного ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 2 ст. 58 КК України в період службового обмеження проводити щомісячні відрахування із суми грошового забезпечення ОСОБА_3 в доход держави в розмірі двадцяти відсотків.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1