Справа №576/1299/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/625/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08.09.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 17.03.2019 вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2-х років 2-х місяців обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він просив вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08.09.2023, змінити в частині призначеного покарання пом`якшивши його на більш м`яке не пов`язане із санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу визначено не обирати.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначав, що фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності правової кваліфікації дій не оскаржує, однак просив більш м`яке покарання, оскільки свою вину він визнав, щиро розкаявся, має слабкий стан здоров`я, потребує лікування і у разі позбавлення його волі, він не матиме на це можливості. Обвинувачений вважав, що суд першої інстанції призначаючи покарання не розглянув можливості застосувати ст. 69 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.03.2023 у пообідній час (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) підсудний ОСОБА_8 , в період дії військового стану в Україні, діючи повторно, перебуваючи в належному ОСОБА_9 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що останній за його діями не спостерігає, відкрив належну йому сумку, яка знаходилась на кріслі в одній із кімнат вказаного будинку, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2500 грн. З викраденими грошима підсудний ОСОБА_8 залишив місце події та розпорядився ними на власний розсуд. Внаслідок дій підсудного, потерпілому ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2500 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, просив задовольнити, вирок суду просив змінити в частині призначеного покарання застосувавши ст. 69 КК України або ж ст. 75 КК України, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, просила вирок суду пешої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як слідує з матеріалів справи вирок суду першої інстанції оскаржений одним учасником кримінального провадження - обвинуваченим, який фактичні обставини справи, доведеності вини та правильності кваліфікації своїх дій не оскаржував, однак вирок суду просив змінити в частині призначеного йому покарання застосувавши ст. 69 КК України, або ж з урахуванням доводів захисника, ст. 75 КК України.

Тому, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог, що узгоджується з ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суд повинен дотримуватися вимог кримінального закону і враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів справи за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

При цьому, судом першої інстанції було враховано обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини та щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та посередньо характеризується за місцем проживання.

Тому, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, яка обтяжує покарання, даних про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, що ОСОБА_8 раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів і знову вчинив тяжкий злочин проти власності, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції про те, що покарання ОСОБА_8 дійсно має бути призначено у виді позбавлення волі, однак на менший строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З проаналізованих матеріалів справи колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, надав суду повні та послідовні пояснення щодо вчиненого ним злочину, у зв`язку з чим розгляд справи відбувя в спрощеному порядку за ч.3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежив їх дослідження лише допитом підсудного.

Крім цього обвинувачений висловив жаль щодо вчиненного, що судом, як і визнання вини, враховано як пом`якшуючу покарання обставину.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив один епізод крадіжки на суму 2 500 грн, тяких наслідків від якого не настало.

Тому, покарання у виді 5 років позбавлення волі, колегія суддів вважає надто суворим і таким, що не відповідатиме положенням ст.ст. 50, 65 КК України, і вбачає підстави для застосування ст. 69 КК України, та пом`якшення його до 3 років позбавлення волі.

При цьому, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_8 вже притягувався до кримінальної відповідальності та йому чотири рази вже призначалось покарання у виді обмеження волі, колегія суддів не вбачає підстав для його звільнення від призначеного покарання з випробуванням шляхом застосування ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений не продемонстрував бажання ставати на шлях виправлення.

Також колегією суддів не встановлено підстав для звільнення обвинуваченого від покарання у зв`язку з його слабким здоров`ям, про що вів мову обвинувачений в своїй скарзі, оскільки доказів того, що ОСОБА_8 хворий і не може нести покарання у виді позбавлення волі, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційну скаргу обвинуваченого вважає за необхідне задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання шляхом його пом`якшення, однак не виду такого покарання, а його строку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08.09.2023, відносно ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4