ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/450/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор спеціалізованої

прокуратури ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

представник військової

частини ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні з розгляду клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 03 червня 2024 року надійшло клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання захисника мотивовано тим, що засуджений за вчинення умисного нетяжкого злочину відбув більше двох третин призначеного покарання, раніше умовно-достроково не звільнявся, довів своє виправлення, позитивно характеризується.

У судовому засіданні захисник підтримала своє клопотання, засуджений наголосив на своєму виправленні та просили клопотання задовольнити.

Прокурор спеціалізованої прокуратури та представник військової частини наполягали на задоволенні цього клопотання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши клопотання захисника та долучені до нього матеріали, дійшов до таких висновків.

Процесуальним законом, а саме п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що суд під час виконання вироку має право вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З клопотання захисника та долучених до нього матеріалів вбачається наступне.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2023 року за ч. 2 ст. 369-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, що на підставі ст. 62 КК України замінено на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк два роки.

ОСОБА_5 наразі відбуває покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців у військовій частині НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вказане клопотання захисника, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, розглядається Дарницьким районним судом м. Києва із дотриманням вимог територіальної юрисдикції як місцевим судом, в межах юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Так, командиром військової частини, де відбуває покарання ОСОБА_5 , надано на останнього службову характеристику. Відповідно до службової характеристики, складеної 28 травня 2024 року т.в.о командира групи утримання офіцерів капітаном ОСОБА_8 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 майор змінного складу ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони.

Також за змістом службової картки за місцем відбування покарання на ОСОБА_5 вбачається, що до останнього не застосовувалися стягнення та йому було неодноразово оголошено подяки, у тому числі за зразкове виконання поставлених завдань.

Суд всебічно та повно дослідивши клопотання, вважає за можливе відмовити у його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 81 КК України визначені правові підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у частині 1 зазначеної статті передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний нетяжкий корупційний злочин.

Таким чином, зміст вказаних положень закону дає підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

У той же час, висновок про можливість звільнити засудженого умовно-достроково від покарання суд має робити насамперед на підставі аналізу конкретних фактичних даних, які характеризують поведінку засудженого, його особу, а також загалом обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення нетяжкого корупційного злочину, відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання.

Отже, суд констатує, що дійсно засуджений ОСОБА_5 відбув відповідний строк покарання, який узгоджується з вимогами КК України.

З характеристики засудженого вбачається, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, і на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте, ні у службовій характеристиці, ні у клопотанні, так і під час судового розгляду, не було встановлено в чому ж саме полягає настільки сумлінна поведінка чи ставлення до праці, які б дозволили суду дійти висновку, що відбувши такий короткий строк покарання за вчинення корупційного злочину він довів своє виправлення.

Крім того, не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність в останнього стягнень за місцем відбування покарання, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов?язком засудженого, а невиконання таких обов?язків тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Суд також бере до уваги фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, який будучи заступником командира військової частини, одержав від вдови загиблого військовослужбовця для себе неправомірну вигоду у розмірі 150 000 грн за вирішення питання щодо отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у розмірі 15 000 000 грн.

Під час судового засідання з пояснень ОСОБА_5 не було встановлено зміни у його поведінці та не вбачається осуд вчиненого.

На переконання суду, з урахуванням того, як на сьогоднішній день сотні родин військовослужбовців проходять через «паперові тяганини», щоб отримати від держави все, що належить за полеглого військовослужбовця, застосування положень ст. 81 КК України щодо засудженого ОСОБА_5 у цьому випадку буде невиправданим навіть з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

Також суд бере до уваги, що обставини цього кримінального правопорушення набули широкого розголосу та резонансу у засобах масової інформації.

Водночас під час судового засідання встановлено, що станом на сьогоднішній день вже документально підтверджено загибель військовослужбовця саме під час виконання бойового завдання, незважаючи на те, що не були знайдені його рештки, але саме за зміну статусу «безвісті зниклого» на «загиблого» і одержав неправомірну вигоду засуджений.

Тому на переконання суду, яке ґрунтується на наведених обставинах, саме в частині звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання є таким, що не відповідає інтересам суспільства та нівелює основні завдання кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України.

Окрім того, важливими також є останні зміни до КК України, які були прийняті Верховною Радою України 08 травня цього року, зокрема законопроект 11079-1 про мобілізацію засуджених. Відповідно до змін, КК України доповнили новою статтею 81-1, яка також встановлює певні обмеження для умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби засуджених за корупційні злочини.

Суд також зважає на те, що за висновками 7-го етапу Загальнонаціонального опитування «Стан корупції в Україні проведеного взимку 2023 року, 89% громадян корупцію вважають найсерйознішою проблемою для України після повномасштабної війні. Окрім того, боротьба з корупцією - одна з рекомендацій, наданих Європейською комісією Україні при отриманні статусу кандидата на членство в ЄС.

Насамкінець варто наголосити, що покарання все ж таки, серед іншого, має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Однак, під час розгляду цього клопотання не було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у цьому випадку умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 з огляду на тяжкість правопорушення, особу засудженого, не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, через це у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 43, 377 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1