Справа № 484/2295/24
Провадження № 1-КП/484/264/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю П групи, фактично проживає в АДРЕСА_2 , паспорт НЕ 748797, виданий 14.05.2015 року Уманським РВ УДМС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 01.02.2006 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 23.05.2011 року Кіровоградським районним судом за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 08.04.2016 року;

- 02.07.2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 06.09.2021 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у відсутність потерпілої ОСОБА_6 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 близько 05:00 години 01.04.2024 року перебував на перехресті вулиць 8-ої Повітряно-Десантної Дивізії та Одеської в м. Первомайську Миколаївської області, де побачив на поверхні землі шкіряний гаманець бурого кольору із витисненим написом «ЛЮБЛЮ ТЕБЯ РОДНАЯ», належний ОСОБА_6 , в якому знаходилася платіжна банківська картка з № НОМЕР_2 , належна ОСОБА_6 , емітентом якої є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ ПУМБ). За допомогою вказаної банківської картки ОСОБА_6 здійснювала доступ до свого банківського рахунку, відкритого в АТ ПУМБ НОМЕР_3 і яка є офіційним документом. Зазначену банківську картку ОСОБА_6 загубила у період часу з 18:30 до 19:15 години 31.03.2024 року у вказаному місці. В йой же час за вказаних обставин у ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на приховування офіційного документу. Реалізуючи свій прямий умисел, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та подальшу мету незаконного збагачення за рахунок викрадення коштів із банківського рахунку, доступ до якого здійснюється за допомогою банківської картки з № НОМЕР_2 , використовуючи ту обставину, що вказана картка була без нагляду третіх осіб, шляхом вільного доступу, ОСОБА_5 дістав її з гаманця та залишив при собі, тим самим приховав офіційний документ.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 357 КК України - приховування офіційного документу.

Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 01.04.2024 року.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 01.04.2024 року, у невстановленому місці, у невстановлений час, але не пізніше 08:47 години, у ОСОБА_5 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна у вигляді всіх грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_7 , відкритого в АТ ПУМБ НОМЕР_3 , шляхом вільного доступу до платіжної банківської картки з № НОМЕР_2 , за допомогою якої здійснюється доступ до вказаного рахунку та яку ОСОБА_5 знайшов та приховав напередодні у той же день за вказаних вище обставин.

Реалізуючи прямий умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, 01.04.2024 року приблизно о 08:42 години ОСОБА_5 прийшов до магазину «Vodafone» ФОП ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_3 , де о 08:47 годині за допомогою банківської платіжної картки ОСОБА_7 з № НОМЕР_2 шляхом оплати нею за товар у вказаному магазині, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно для оточуючих, викрав з рахунку ОСОБА_7 , відкритого в АТ ПУМБ НОМЕР_3 , гроші в сумі 549 грн., тим самим вчинивши перше діяння продовжуваного кримінального правопорушення.

Продовжуючи дане кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 , реалізуючи єдиний протиправний умисел, направлений на викрадення всіх грошових коштів, які перебували на вищевказаному рахунку, переслідуючи корисливий мотив та маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи у зазначеному вище магазині, 01.04.2024 року о 08:52 годині, за допомогою банківської платіжної картки ОСОБА_7 з № НОМЕР_2 , шляхом оплати нею за товар у вказаному магазині, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно для оточуючих, викрав з рахунку ОСОБА_7 , який відкритий в АТ ПУМБ НОМЕР_3 , гроші у сумі 799 грн., тим самим вчинивши друге діяння продовжуваного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 , у період часу з 08:47 до 08:52 години 01.04.2024 року, шляхом оплати за товар у магазині «Vodafone» ФОП ОСОБА_8 , за допомогою банківської картки ОСОБА_7 з № НОМЕР_2 , шляхом оплати нею за товар у вказаному магазині, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно для оточуючих викрав з рахунку ОСОБА_7 , який відкритий в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк» НОМЕР_3 , гроші в загальній сумі 1348 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ніякі фактичні обставини обвинувачення та розмір завданої потерпілій матеріальної шкоди не оспорював і пояснив, що дійсно у зазначений час разом з товаришем рухався в інвалідному візку по вул. Одеській в м. Первомайську. На одному з перехресть він побачив гаманець і підняв його. Всередині гаманця серед інших предметів були чотири банківські картки. Одна з карток була з чипом, тобто її можна використовувати без пін-кода. Наступного дня він пішов у магазин, де продають телефони та іншу техніку і придбав там пауербанк вартістю трохи більше п`ятсот гривень, за який розрахувався знайденою карткою. Також він придбав модем, розрахувався знову карткою, а потім хотів придбати ще і навушники, але грошей на картці не вистачило. Він прийшов додому і чекав поліцію, тому що розумів, що його швидко викриють. Згодом поліція приїхала до нього і він видав викрадений гаманець, картки і придбані за гроші потерпілої товари. У вчиненому розкаявся. Не зміг пояснити, навіщо вчинив правопорушення, якщо усвідомлював, що його все одно викриють. Завдану потерпілій шкоду не відшкодував, тому що крім пенсії по інвалідності іншого доходу не має.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не явилася. Надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність. З такої заяви також вбачається, що потерпіла ніякі фактичні обставини справи не оспорює, матеріальна шкода їй не відшкодована.

Таким чином, ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувались всі докази в наданій справі.

Крім того, обвинувачення підтверджується постановами про визнання предметів речовими доказами, зокрема, вилучених у ОСОБА_5 придбаних ним за гроші потерпілої пауербанка та модема, а також вилучених у нього ж належних потерпілій гаманця та банківських карток, які були їй повернуті, що підтверджується розпискою потерпілої.

За таких обставин суд дійшов висновку, що фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду. На переконання суду, участь ОСОБА_9 та його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доведені.

При цьому суд враховує, що згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Сукупність положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вказують, що документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - платіжні банківські картки.

Таким чином, платіжна банківська картка № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , є офіційним документом.

Враховуючи наведене, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України як приховування офіційного документу та за ст. 185 ч.4 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є проступком, а інше тяжким злочином, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, має постійне місце проживання, має інвалідність, раніше неодноразово судимий, способом отримання коштів для проживання обрав крадіжку; не відшкодував завдану потерпілій шкоду.

Згідно наданих суду довідок ОСОБА_9 не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, характеризується посередньо, скарг на нього не надходило.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд визнає повне визнання своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю правопорушень.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий стан, наявність інвалідності другої групи, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкцій частин статей, за якими він обвинувачується, у виді пробаційного нагляду та позбавлення волі. При цьому суд враховує, що як особі з інвалідністю П групи, ОСОБА_9 не можна призначити покарання у виді обмеження волі, а покарання у виді штрафу недоцільно призначати, оскільки він пояснив, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, саме тому вчинив крадіжку, а відповідно до ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарання не підлягає і має відбуватися окремо. Тож суд вважає таке покарання непомірним для обвинуваченого. Остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Частина речових доказів у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілій за належністю. Речові докази: пауербанк і модем, як такі, що придбані злочинним шляхом, слід конфіскувати в дохід держави на підставі ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.

ОСОБА_9 не затримувався в наданому кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачений не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч.1 ст. 357 КК України - у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі: power bank 10000 mAh J72 Hoco з коробкою від нього з наклеєним цінником 549 грн., модем USB 4G LYE with Wi Fi роутер з коробкою від нього з цінником 799 грн у сейфпакеті WAR 1340321, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області згідно квитанції № 104 - конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: