Пр-ня по справі № 1кп/521/1003/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

28 березня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000379 від 07.06.2023 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Прилиманське, Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючий, проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)20.04.2022 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 104 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , 07 червня 2023 року приблизно о 12 годині 12 хвилин, знаходячись у парку Сависького, в м. Одесі, біля кафе «Млин», що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , що належить КП «Парки Одеси», вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме речей, які знаходились в приміщенні кафе «Млин».

Діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що його дії залишаться непомітними для оточуючих, в умовах воєнного стану1, підійшов до кафе «Млин», шляхом відчинення вхідних дверей на кухню, проник до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та викрав майно, а саме: кабель довжиною 15 метрів з написами «ОДЕСКАБЕЛЬ» 2*2,5 *1*2,5; кабель довжиною 15 метрів з написами «ЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5 (300/500 V); кабель довжиною 15 метрів з написом «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5 на загальну суму 2805 гривень 75 копійок.

Після вчиненого, ОСОБА_3 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши КП «Парки Одеси» матеріальну шкоду на загальну суму 2805 гривень 75 копійок.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю. Показав, що справді у червні 2023 року він знаходився у парку ОСОБА_6 де зайшов до кафе «Млин» і побачивши, що поряд відсутні будь-які люди, вирішив викрасти кабелі. Обрізавши кабелі, він їх забрав та заніс у сарай поряд. Далі, переконавшись, що ніхто не спостерігає за його діями, він вирішив їх забрати та віднести на металобрухт. По дорозі побачив працівників поліції, він вирішив викинути вказані кабелі у сміттєвий контейнер. Поліцейські підійшли до нього та запитали, що він викинув. Він повідомив, що старі речі. Після з`ясування всіх питань і дізнавшись про зміст викинутих речей, була викликана слідча-оперативна група та вилучені вказані кабелі. Під час досудового розслідування, ОСОБА_3 свою вину визнав повністю. Намагається показати, що він розкаюється у вчиненому.

2.2.За згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушень, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Приймаючи рішення таке рішення, суд вважає, що підстав для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання не має. Каяття як вже неодноразово зазначалось судом2 властиво особі, які має відповідні поклики душі. Людина розумно оцінюючи події минулого, справді переживає смуток, журбу та тугу з приводу власного вчинка. Вона страждає і її страждання передається іншим. Навіть сухе мовчання здатне передати відчуття людини і її пригнічений душевний стан.

3.2.Кожна сумлінна особа знає та відчуває, що вчинивши навіть дрібний поганий вчинок ти відчуваєш сором та неабияке стидовисько. Тобі здається, як це дуже часто описують у літературі, що краще б крізь землю провалитись. «…Пильним може бути лише серце. Найголовнішого очима не побачиш»3. І справді каяття це справа більше серця ніж холодного розуму, яке очима не побачиш, однак обов`язково відчуєш.

3.3.Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 не має такого каяття, оскільки притягуючись до кримінальної відповідальності за вчинення інших тяжких правопорушень проти власності /грабіж/, знаходячись під судом (за вчинення двох епізодів грабежу), вчиняє нове кримінальне правопорушення проти власності з проникненням у приміщення. У іншій справі, судом проведена значна моральна робота щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який нажаль не зрозумів всіх виховних цінностей від судового провадження та знову вчинив правопорушення. Самий емоційний стан обвинуваченого та його пояснення з приводу вчиненого не призводять до думки про можливе відчуття вини такого ступеню, який притаманний саме каяттю.

3.4.Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом також не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Обговорюючи питання виду та строку покарання, судом встановлені наступні обставини.

4.2.Встановлено що ОСОБА_3 знаходиться у віці 19 років. Отримав лише неповну середню освіту (9 класів). В теперішній час ніде не навчається. Працює різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі. З 14 років до 17 років працював вантажником на ринку 7-км. Проживає в теперішній час з товаришем за адресою АДРЕСА_3 . Мати його виховувала сама. Батька майже не знає. Мати працює в компанії «Їсти подано» шеф-кухарем. В школі навчався не дуже добре і загалом навчатись не любить. Читанням не займається. За все життя прочитав дуже малу кількість книжок. Вживає алкоголь приблизно з 14 років. Наркотичні засоби не вживає.

4.3.Щодо вчинення інших правопорушень, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 20.04.2022 року Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 104 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Окрім того,в теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК. Провадження знаходиться у суді у стадії судового розгляду. Під час такого розгляду і вчинив дане правопорушення.

4.4.Оцінюючи події, що стали предметом судового розгляду та обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 є людиною, яка не бажає підкорятись встановленим у суспільстві правилам. Він не вихований, не має освіти і таким чином не розуміє відносин власності. Життя для нього виглядає як мінливе перевертання календарю, при цьому не потрібно замислюватись не тільки над власним життям але й над життям навколо. Здається ані мети ані мрій ОСОБА_3 не має.

4.5.Певні намагання змінити особистість обвинуваченого суддею здійснювались, однак такі заходи жодних результатів не дали. Так пропозиції прочитати певну літературу та осягнути власне життя під іншим кутом, не були реалізовані як благі очікування. ОСОБА_3 продовжив вчиняти правопорушення, продовжив обманювати та вдаватись до лукавства лише задля врятування себе від покарання. Всі прохання та благання, які висловлюються обвинуваченим у залі засідання не мають жодної цінності як чесноти. Його слово не варто нічого, оскільки обман є супутнім товаришем обвинуваченого.

«Що він плете?.. Це щось не те…

Це чортівня… Одна бридня…

Чували вже… Чекали вже…

Ізнов обман… Пуска туман…»4

4.6.Саме такими іронічними думками, можливо оцінити пояснення ОСОБА_3 , коли він намагається пояснити кожний новий випадок вчинення правопорушення.

4.7.Суд вважає, що ОСОБА_3 здатний при сприятливій нагоді знову вдатись до крадіжки або іншого порушення суспільних відносин власності і таким чином не тільки навмисно порушує встановлені обмеження закону, але й свідомо бажає настання негативних наслідків для власника викраденого майна. Він не має у свідомості уяви про порядок. Про це свідчить його життєвий шлях, системність вчинення злочинів проти власності, їх періодичність та тяжкість кваліфікації (в теперішній час на розгляді у суду знаходиться провадження за ч. 2 ст. 186 КК).

4.8.Таким чином призначаючи покарання, суд враховує таку поведінку обвинуваченого. Незважаючи на дуже мінімальну суму завданої шкоди, суд вважає, що іншого покарання ніж позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 призначено бути не може, оскільки нове правопорушення вчинено під час знаходження обвинуваченого під іспитовим строком. При інших вихідних даних, будь-яка інша особа, могла розраховувати не тільки на певне пом`якшення у призначенні покарання, наприклад мала б право на застосування ст. 69 КК, однак і на застосування ст. 75 КК і звільнення від відбування покарання з іспитовим строком. Це може стосуватись наприклад раніше не судимої особи, або особи, яка мала занадто складну долю і її обставини життя вказують на існування ряду пом`якшуючих обставин, що дають право суду на застосування ст. 69 КК. Однак ОСОБА_3 нажаль переказуючи історію свого життя, не надав суду відповідний ґрунт для думки про можливість пом`якшення основного покарання, що передбачено в санкції ч. 4 ст. 185 КК. Весь спосіб життя та головне думки обвинуваченого пронизаний станом сацертет, який вже у такому молодому віці створює образ закоренілого злочинця, який не здатний до рестрикції власних думок. Свобода волі для ОСОБА_3 є вседозволеність та свавілля, що може бути обмежено лише грубою фізичною силою більш сильного. Тому і покарання, що призначає суд обвинуваченому і є наслідком системи дій обвинуваченого. При всій своїй індивідуальності, при персоніфікації щодо конкретної події, покарання судом визначається з урахуванням більш широкого суспільного інтересу, який в тому числі зацікавлений саме в справедливій реакції на тривалу, системну поведінку обвинуваченого у громаді. Не можна надто ізольовано оцінити дії обвинуваченого у даному випадку, оскільки він вчиняючи правопорушення, створює такий порядок речей, який вже має свої наслідки для суспільства у майбутньому. Порушуючи такий суспільний договір, ОСОБА_3 руйнує зв`язок між собою та суспільством і відповідно надає згоду такому суспільству на застосування покарання до себе, як справедливої сатисфакції.

4.9.Суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі. Строк покарання повинен бути мінімальний, передбачений у відповідній нормі закону.

4.10.Окремо суд застосовує положення ст. 71 КК та визначає остаточне покарання обвинуваченому з урахуванням вказаних положень закону за сукупністю вироків.

5.Підстави для задоволення цивільного позову.

5.1.При вирішенні цивільного позову потерпілого юридичної особи Комунального підприємства «Парки Одеси» від 20.06.2023 року на суму 2805 гривень 75 копійок до обвинуваченого ОСОБА_3 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК, ст. 13 ЦПК і ст. 1166 ЦК.

5.2.Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала /ч. 1 ст. 1166 ЦК/.

5.3.Судом встановлено, що шкода завдану майну потерпілої особи КП «парки Одеси» заподіяна обвинуваченим ОСОБА_3 у зв`язку з чим позов заявлений потерпілим виключно до ОСОБА_3 , як до особи що заподіяла її. Сам обвинувачений повністю визнав всі позовні вимоги потерпілого юридичної особи.

5.4.Заподіяння шкоди майну потерпілої особи КП «Парки Одеси» підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідження яких відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, судом визнано недоцільним, оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичних обставин по провадженню.

5.5.Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

5.6.Документально потерпілим КП «Парки Одеси» підтверджено заподіяння матеріальної шкоди у загальній сумі 2805 гривень 75 копійок. Вказана сума складається зі шкоди, у вигляді викраденого кабелю і пошкодження загальної лінії кабелю, які необхідно замінити. Суд вважає за необхідне позов потерпілої особи в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі, в тому числі в зв`язку із узгодженням вказаної суми сторонами.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

6.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

6.2.Речові докази 1)кабель довжиною 15 метрів з написами «ОДЕСКАБЕЛЬ» 3*2,5*1*2,5; 2)кабель довжиною 15 метрів з написами «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5 (300/500V); 3)кабель довжиною 15 метрів з написом «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5; 4)металевий фрагмент із загостренням, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК повернути власнику, юридичній особі КП «Парки Одеси».

6.3.Речові докази - 1)кросівки марки «Найк» білого кольору, розміру 41/42 належні ОСОБА_3 , на підставі п. 4 ст. 100 КПК повернути власнику, обвинуваченому ОСОБА_3 .

6.4.Враховуючи вид покарання та особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним у даному випадку буде застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий запобіжний захід буде належним заходом забезпечення кримінального провадження і буде необхідним задля виконання вироку суду.

6.5.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

1.2.Відповідно до ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

1.3.Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту оголошення вироку суду, тобто з 28.03.2024 року. Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з дня затримання у залі суду 28.03.2024 року по день набрання законної сили вироком суду.

1.4.Затримати ОСОБА_3 у залі судового засідання.

1.5.застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання законної сили вироком суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

1.6.На підставі ч. 2 ст. 534 КПК, вирок суду в частині обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

1.7.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2023 року, а саме з: 1)кабелю довжиною 15 метрів з написами «ОДЕСКАБЕЛЬ» 3*2,5*1*2,5; 2)кабелю довжиною 15 метрів з написами «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5 (300/500V); 3)кабелю довжиною 15 метрів з написом «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5; 4)металевого фрагменту із загостренням.

1.8.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2023 року, а саме з: 1)кросівок марки «Найк» білого кольору, розміру 41/42 належні ОСОБА_3 .

1.9.Речові докази по провадженню: 1)кабель довжиною 15 метрів з написами «ОДЕСКАБЕЛЬ» 3*2,5*1*2,5; 2)кабель довжиною 15 метрів з написами «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5 (300/500V); 3)кабель довжиною 15 метрів з написом «ТЕЛТЕКС-ОДЕСА ПВС» 4*2,5; 4)металевий фрагмент із загостренням повернути власнику, юридичній особі КП «Парки Одеси». Речовий доказ: 1)кросівки марки «Найк» білого кольору, розміру 41/42 належні ОСОБА_3 повернути власнику, обвинуваченому ОСОБА_3 .

1.10.Цивільний позов потерпілого юридичної особи Комунального підприємства «Парки Одеси» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Парки Одеси» 2805 (дві тисячі вісімсот п`ять) гривень 75 копійок матеріальної шкоди.

1.11.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.12.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.13.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.14.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року. Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 02.05.2023 року на строк 90 діб.

[2]Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року, Справа № 521/1042/21, Провадження № 1кп/965/21; Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2023 року Справа № 521/5530/20, Провадження №1кп/521/458/23.

[3]Антуан де Сент-Екзюпері, повість-казка «Маленький принц».

[4]«Фауст» (1774-1831 р.) - філософська трагедія Йоганна Вольфганга Гете.

1 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз на момент події Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 02.05.2023 року на строк 90 діб.

2 Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року, Справа № 521/1042/21, Провадження № 1кп/965/21; Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2023 року Справа № 521/5530/20, Провадження № 1кп/521/458/23.

3 Антуан де Сент-Екзюпері, повість-казка «Маленький принц».

4 «Фауст» (1774-1831 р.) - філософська трагедія ОСОБА_8 .