КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1740/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , отримавши апеляційну скаргу прокурора Київо-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 120 211 163 800 025 86 від 10 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2023 засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 6 місяців арешту.

У провадженні вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді-доповідача від 17.12.2023 апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2023 у кримінальному провадженні № 120 211 163 800 025 86 від 10.11.2021 стосовно ОСОБА_4 - залишено без руху з наступних підстав.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2023 стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 211 163 800 025 86 від 10.11.2021 може бути оскаржений і прокурор у провадженні ОСОБА_3 , який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та приписів п. 20 ч. 2 та ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.

Між тим прокурор, всупереч приписам п. 2 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначив не прізвище, ім?я та по батькові особи, яка подає апеляційну скаргу, що має бути підписана вказаною особою, як зазначено в ч. 5 цієї норми закону, а означив себе - ОСОБА_3, що є неправильним, як і вказівка посади прокурора, а не його процесуальне становище в досліджуваному кримінальному провадженні.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги прокурором дотримані.

Нормою п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які б узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, та їх обґрунтування з зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та шляхи вирішення апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.

Проте, даних норм кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.

Так, прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, висунув вимогу про скасування вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2023 стосовно ОСОБА_4 у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м?якість.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом частково складання покарань з цим вироком та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2023 призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 2 місяці з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності.

У решті вирок залишити без змін.

Водночас, прокурор заявив клопотання про дослідження вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.

Отже, прокурор ОСОБА_3 , як видно з мотивувальної частини апеляційної скарги, не оспорює доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у досліджуваному провадженні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а тому є незрозумілим прохання прокурора визнати ОСОБА_4 винуватим "у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України", чомусь у множині, та призначення йому також покарання як призначив і суд першої інстанції за вказаним матеріальним законом - у виді арешту на строк 6 місяців.

Як далі випливає з апеляційної скарги прокурора ОСОБА_3 , він фактично оспорює не м`якість призначеного обвинуваченому покарання, а не застосування до ОСОБА_4 положень ч. 4 ст. 70 КК України та призначення покарання за сукупністю злочинів, за який його засуджено за даним вироком та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2023.

Проте, матеріали досліджуваного кримінального провадження № 120 211 163 800 025 86 від 10.11.2021 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного вироку не містять, не вказав і прокурор ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на якому аркуші досліджуваного кримінального провадження він розміщений за його вимогою дослідити вказаний вирок, як і не має посилань на даний вирок у будь-якому процесуальному документі, у тому числі і у вступній частині апеляційної скарги прокурора, який у дебатах в суді першої інстанції також на нього не посилався та не просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Отже, обставини притягнення ОСОБА_4 до відповідальності і за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2023 у досліджуваному кримінальному провадженні випливають тільки з апеляційної скарги прокурора ОСОБА_3 , який до того ж і не долучив вказаний вирок до апеляційної скарги, а тому є незрозумілим у який спосіб про вказане судове рішення повинен був знати суд першої інстанції, ухвалюючи вирок від 08.11.2023 стосовно ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи, у контексті викладеного, прокурор ОСОБА_3 належним чином не обґрунтував вимогу щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч. 4 ст. 70 КК України з огляду на відсутність відомостей про наявність ще одного вироку щодо останнього, а тому суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_3 має такі недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження, адже суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги за приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, за наданими йому цим Кодексом повноваженнями, як випливає з норми ч. 3 ст. 26 КПК України, які виключають за власним розсудом вирішувати питання, що не знайшли свого відтворення в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_3 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2023 стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 211 163 800 025 86 від 10.11.2021 залишено без руху та прокурору надано достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 17.12.2023 уповноважена особа органу прокуратури Космачевська отримала за довіреністю 17.01.2024.

Станом на 27.02.2024 від прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 апеляційна скарга з усуненням недоліків, викладених в ухвалі судді-доповідача 17.12.2023, до суду апеляційної інстанції - не надходила.

За наведеним, оскільки прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в установлений//більш ніж достатній строк не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з надісланням копії ухвали про повернення апеляційної скарги та усіма доданими до неї матеріалами особі, яка її подала, на виконання вимог ч. 5 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 120 211 163 800 025 86 від 10 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_4 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги, апеляційну скаргу та усі додані до неї матеріали невідкладно надіслати разом з апеляційною скаргою прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2