Справа № 203/1225/24
Провадження № 1-кп/0203/609/2024
У Х В А Л А

13 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 04.01.2024 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні при вирішенні клопотання прокурора поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши заявлене клопотання, думку обвинуваченого, прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.03.2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків або потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду існує, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, тому у суду є достатні підстави вважати, що обвинувачений, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому злочині, може переховуватися від суду.

При цьому судом враховано, що обвинувачений не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання, що значно підвищує ризик переховування від суду.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України, враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії, тому, враховуючи серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на свідків, потерпілих з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час існує.

Суд також вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 є раніше судимою особою, знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та не зробив для себе належних висновків та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд при вирішенні питання про наявність заявлених прокурором ризиків враховує введення в Україні воєнного стану, що полегшує обвинуваченому можливість переховуватись від суду в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого, суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановленого судом ризику і застосування саме такого запобіжного заходу буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає з 01 січня 2024 року від 60560 до 242240 гривень.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінального провадження, злочини, в яких він обвинувачується, суд вважає, що застава у мінімальному розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 60560 грн. буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 11 травня 2024 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим процесуальних обов`язків - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок № UA0017442, відкритий Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області () в ДКСУ, м.Київ (МФО 820172), в разі внесення якої звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави вважати з моменту його звільнення з-під варти.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1