№ провадження 1-кс/606/127/24
Справа № 606/1607/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Теребовля

Слідчий суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу на постанови слідчого СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотань захисника у кримінальному провадженні №0000526 від 22.04.2023 за ч.4 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді із скаргою на постанови слідчого від 20.03.2024 про відмову в задоволенні клопотань захисника про проведення слідчих (процесуальних) дій у кримінальному провадженні №0000526 від 22.04.2023 за ч.4 ст.191 КК України.

В обгрунтування скарги скаржником зазначено, що 06.03.2024 захисником підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про призначення психологічної експертизи з використанням поліграфа відносно потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Того ж дня було подано клопотання про призначення психологічної експертизи з використанням поліграфа відносно підозрюваного ОСОБА_5 .. Крім того, 15.03.2024 захисником підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про отримання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у т.ч. отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, місця з`єднання (розташування базових станцій) та вилучити її за вказаними у клопотанні номерами телефонів (номерами телефонів потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 ). Також, 15.03.2024 захисником підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про витребування з облікових систем МВС України відомостей про наявність/відсутність судимостей у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Постановами від 09.03.2024 та від 15.03.2024 слідчим СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні поданих клопотань. Вказані постанови були оскаржені до суду. Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19.03.2024 постанови слідчого скасовано та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання захисника ОСОБА_3 ..

За наслідками повторного розгляду клопотань слідчим СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 20.03.2024 винесено постанови про відмову у їх задоволенні.

Захисник вказує, що відмова слідчого у проведенні слідчих дій, про які клопотала сторона захисту, порушує принцип рівності сторін у збиранні доказів, принцип повного та об`єктивного досудового розслідування, встановлення обставин як вини, так і невинуватості, з`ясування обставин, які мають значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Таким чином слідчим допущено грубе порушення права підозрюваного на захист.

З вказаних підстав скаржник просила скасувати постанови слідчого та зобов`язати слідчого провести слідчі дії, про які клопотала сторона захисту.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала подану скаргу з підстав, зазначених у ній, наполягала на її задоволенні.

Слідчий СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, однак на електронну пошту суду подала клопотання про розгляд скарги за її відсутності, просила відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступне.

Слідчим відділенням відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000526 від 22.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

06.03.2024 захисником підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про призначення психологічної експертизи з використанням поліграфа відносно потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та клопотання про призначення психологічної експертизи з використанням поліграфа відносно підозрюваного ОСОБА_5 . У клопотаннях зазначено питання, які захисник просить поставити на вирішення експертизи та висловлене прохання призначити проведення експертизи експертам Одеського НДІСЕ.

15.03.2024 захисником підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про отримання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у т.ч. отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, місця з`єднання (розташування базових станцій) та вилучити її за вказаними у клопотанні номерами телефонів (номерами телефонів потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 ).

Також, 15.03.2024 захисником підозрюваного ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про витребування з облікових систем МВС України відомостей про наявність/відсутність судимостей у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Постановами від 09.03.2024 та від 15.03.2024 слідчим СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні поданих клопотань. Вказані постанови були оскаржені до суду. Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19.03.2024 постанови слідчого скасовано через їх необґрунтованість та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання захисника ОСОБА_3

20.03.2024 слідчим СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 було винесено чотири постанови, якими відмовлено у задоволенні поданих клопотань.

В обгрунтування постанов про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про призначення психологічної експертизи з використанням поліграфа слідчим зазначено про те, що висновок психофізіологічного опитування особи з використанням поліграфа не відноситься до висновків експерта в розумінні ст.ст. 84, 101 КПК України, результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення, а висновки мають ознаки вірогідності. Зазначена експертиза не відноситься до експертиз, передбачених ч.2 ст.242 КПК України, проведення яких є обов`язковим.

В обґрунтування постанови про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про витребування з облікових систем МВС України відомостей про наявність/відсутність судимостей у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим зазначено, що відомості про наявність чи відсутність судимостей у свідків не містить відомостей, які б мали значення для даного досудового розслідування. Також, репутація свідка, навіть негативна, або наявність судимості, не можуть бути доказом того, що свідок свідчить недостовірно з приводу обставин іншого злочину, про який йому відомі обставини його вчинення.

В обґрунтування постанови про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про отримання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у т.ч. отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, місця з`єднання (розташування базових станцій) та вилучити її за вказаними у клопотанні номерами телефонів (номерами телефонів потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 ) слідчим зазначено, що тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження, відмова слідчого у задоволенні клопотання, яким ініціюється тимчасовий доступ, не є предметом дослідження в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Враховуючи те, що тимчасовий доступ не є слідчою дією, п.7 ч.1 ст.303 КПК України на таку відмову не поширюється. Також зазначено, що можливість звертатися із клопотанням про тимчасовий доступ до слідчого судді передбачено і для сторони захисту.

Положеннями ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог п.7 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За визначенням поліграф (детектор брехні) є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів. Аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.

Тобто фахівець-поліграфолог може лише констатувати, що людина дає певну фізіологічні реакцію на запитання. Натомість, поліграфолог не може бути безперечно впевненим, на що саме відбулася реакція у людини.

Так, зокрема до положень ч.1 ст.95 КПК України, доказом у кримінальному провадженні є показання особи, а саме відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Допит особи у кримінальному провадженні проводиться у відповідності до приписів ст. 224 КПК України.

При цьому результати використання поліграфа у досудовому розслідуванні можуть мати доказове значення лише у виді такого доказу, як висновок експерта, що потребує внесення змін до КПК України, оскільки чинним законодавством не передбачено перевірку показань із застосуванням спеціального технічного засобу - поліграфу (детектора брехні) та використання отриманих даних як доказу.

Зазначений висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.01.2023 по справі №183/3452/19. За аналогічного обґрунтування Верховний Суд у постанові від 09.11.2023 по справі № 344/17154/18 дійшов висновку про те, що суд першої інстанції підставно відмовив у призначенні психофізіологічної експертизи із застосуванням спеціального комп`ютерного поліграфа.

Також, слідчий суддя не вважає обґрунтованими вимоги захисника щодо необхідності покладення на слідчого обов`язку здійснити тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок абонента, надання телекомунікаційних послуг, у т.ч. отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, місця з`єднання (розташування базових станцій) за вказаними у клопотанні номерами телефонів та витребування з облікових систем МВС України відомостей про наявність/відсутність судимостей у свідків.

Так, тимчасовий доступ до речей і документів не є слідчою дією, а належить до заходів забезпечення кримінального провадження (п. 5 ч. 1 ст. 131 КПК України), що виключає можливість оскарження відмови у його здійсненні, як про це і зазначав слідчий у оскаржуваній постанові.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Частина 3 ст. 93 КПК України визначає, що сторона захисту здійснює збирання доказів, зокрема, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує сторону захисту у праві самостійно звернутися до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів (ч. 1 ст. 159 КПК України).

Отже, наведені норми кримінального процесуального закону свідчать про те, що сторона захисту має можливість скористатися процесуальними механізмами отримання доказів, що мають, на її думку, важливе значення для кримінального провадження, у тому числі за допомогою інших процесуальних джерел. Покладання такого обов`язку на сторону обвинувачення за відсутності об`єктивних перешкод та відсутності обґрунтованих доводів щодо наявності підстав для її проведення, становитиме порушення засади змагальності.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що при виконанні завдань кримінального провадження, визначених положеннями ст.2 КПК України, зокрема щодо забезпечення повного, неупередженого розслідування, враховуючи принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, слідчий при здійснені досудового розслідування, навіть за відсутності клопотань підозрюваного, зобов`язаний вчинити дії по встановленню усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та перевірити усі можливі версії скоєння кримінального правопорушення, та усі твердження сторони захисту, зокрема і ті обставини, про які у своїх клопотаннях зазначали підозрюваний та його захисник.

Разом з тим, згідно приписів ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій; здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Дослідивши оскаржувані постанови слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим було належним чином надано оцінку зазначеним у клопотаннях захисника вимогам, а при їх прийняті дотримано вимоги КПК України та надано належну аргументацію прийнятих рішень.

Положеннями ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (в порядкуст. 303 КПК України) може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вищезазначеного, у задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 на постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотань захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303,306,307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги на постанови слідчого СВ ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотань захисника у кримінальному провадженні №0000526 від 22.04.2023 за ч.4 ст.191 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали складено 15.04.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1