Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2773/23
Провадження № 1-кп/644/271/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2024 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в залі судового засідання об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борівське Шевченківського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; в силу ст.89 КК України визнаного таким , що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.336, ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію», з 24.02.2022 на території України оголошено загальну мобілізацію у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань.

Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в України з 19.02.2023 строком на 90 діб.

19 лютого 2023 року набув чинності Закон №2916-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації". Відповідним Указом № 59/2023, що набув чинності одночасно із Законом № 2916-IX, продовжено з 19 лютого 2023 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитись до військової частини, або збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Обвинувачений ОСОБА_4 з 26 жовтня 2018 року як військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (наразі ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

28.03.2023 обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для встановлення його облікових даних та направлення останнього на медогляд , після чого останній пройшов обстеження та медичний огляд у військово- лікарській комісії КНП «Шевченківська ЦРЛ» на ступінь придатності до військової служби, за результатами якого від 04.04.2023 був визнаний здоровим та придатним до військової служби.

11.04.2023 обвинувачений ОСОБА_4 , який відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є військовозобов`язаним під час воєнного стану, отримав повістку про призов на військову службу за мобілізацією та був направлений до ВЧ НОМЕР_1 .

В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на ухилення від мобілізації, будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні сили України по мобілізації, без поважних на це причин, безпідставно, умисно не прибув для відправки 20.04.2023 по повістці на відправлення у вказаному військову частину, таким чином обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 в листопаді 2023 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, діючи з умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, перебуваючи на ділянці місцевості городу, розташованого на території домоволодіння за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де зірвав, тим самим придбавши, верхівку 1 (одного) куща дикорослої коноплі, в подальшому висушив та подрібнив її, тим самим здійснив незаконне виготовлення наркотичного засобу, та почав зберігати дану речовину у паперових згортках за місцем свого фактичного проживання за вищевказаною адресою з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, з мотивів реалізації особистих потреб.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , пов`язані з незаконним придбанням, виготовленням та зберіганням вищевказаного наркотичного засобу було припинено співробітниками поліції в ході проведення огляду місця події 24.01.2024 в період часу з 15 годин 07 хвилин по 15годин 28хвилин у приміщенні кімнати житлового будинку за місцем фактичного мешкання обвинуваченого ОСОБА_4 за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено та вилучено: 4 (чотири) паперових згортка з сухою подрібненою речовиною рослинного походження та 1 (один) згорток фольги в середині якого знаходиться суха подрібнена речовина рослинного походження, які згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-24/2774-НЗПРАП від 22.02.2024, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабіс, загальна маса якого в перерахунку на масу сухої речовини склала 14,7496 г.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 24.01.2024 в денний час, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел, направлений на надання приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, запросив до будинку, де він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , свого знайомого ОСОБА_6 , якому надав приміщення для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу. Після чого, перебуваючи за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_4 за вищевказаною адресою ОСОБА_6 на підставі усної добровільної згоди обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом куріння вжив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс за допомогою саморобного пристрою у вигляді нижньої та верхньої частин полімерних пляшок, на яких згідно висновку згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/2774-НЗПРАП від 22.02.2024, виявлено нашарування речовини, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину склала 0,1504 г.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, надав приміщення житлового будинку за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше знайомому ОСОБА_6 з метою вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.336 КК України визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення. Підтвердив, що отримавши повістку про призов на військову службу за мобілізацією, будучи придатним до військової служби, з метою ухилення від мобілізації, під час воєнного стану, він без поважних на те причин 20.04.2023 не прибув по повістці на відправлення у військову частину НОМЕР_1 .

Також обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював свою винуватість за ч.1 ст.309 КК України. Пояснив, що в листопаді 2023 року на території домоволодіння за місцем свого фактичного проживання зірвав верхівку одного куща дикорослої коноплі, в подальшому висушив її , подрібнив та зберігав у паперових згортках в себе дома для особистого вживання шляхом куріння. 24.01.2024 був викритий працівниками поліції, якими було виявлено та вилучено канабіс, масою, зазначеною в обвинувальному акті. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України, також визнав повністю та пояснив, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно 24.01.2024 запросив до себе приятеля ОСОБА_6 , який курив в нього вдома каннабіс. При цьому ОСОБА_4 розумів, що незаконно вчиняє. Просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу; у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, не має стійких соціальних зв`язків, ніде не працює, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не має передбачених законодавством підстав на відстрочку від призову в період воєнного стану, разом з цим при оголошеній загальній мобілізації умисно проігнорував конституційний обов`язок по захисту Батьківщини.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо вказівки в обвинувальному акті обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, такої як щире каяття, суд вважає неможливим визнати наявність такої обставини, виходячи з наступного.

Щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розумінні наслідків своїх дій.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду, які містяться у постанові від 27.11.2019 (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак матеріали кримінального провадження не містять даних про намагання ОСОБА_4 бажання виправити наслідки вчиненого.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Суд враховує, що, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ст.336, ч.1 ст.317 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення за ст.309 КК України відноситься до кримінального проступку; також суд бере до уваги ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, обстановку та спосіб вчинення кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 за ст.336, ч.1 ст.317 КК України покарання у виді позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі, що буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає необхідним застосувати ч. 1 ст. 70 КК України та обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, суд дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, та неможливість його виправлення без відбування покарання, тому суд вважає неможливим застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, і про неможливість призначення покарання з іспитовим строком.

За змістом ст.75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення , особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

В судовому засіданні доведено винуватість ОСОБА_4 в тому числі і у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за ст.336 КК України. На території України введений воєнний стан, який триває, а тому дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, у зв`язку з чим призначення судом покарання із застосуванням ст.75 КК України не сприятиме його меті виправленню та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки, як зазначено у висновках, що містяться у постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 21.03.2024 (справа № 595/461/23 провадження № 51-7014км23), відмова від захисту Батьківщини може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, та в умовах воєнного стану є неприпустимою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України.

Встановлені у цьому кримінальному провадженні обставини не дають підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, адже у такому разі буде досягнута мета злочину, якої прагне досягнути особа, що ухиляється від призову.

Початок строку покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дати фактичного затримання.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, судові витрати на залучення експерта суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч.1 ст.317, ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання:

- за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1(один) місяць;

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1(один) місяць.

Початок строку покарання рахувати з 25.01.2024 року.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000041 від 24.01.2024 на майно, вилучене у ході огляду місця події 24.01.2024, на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на масу сухої речовини, склала 12,0976 г, 0,0620 г, 0,1760 г, 1,9820 г, 0,4320 г, що знаходиться на зберіганні в ЛМТЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 40 після набрання вироком законної сили знищити;

-фрагменти верхньої та нижньої частин полімерної пляшки, на яких міститься нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на масу сухої речовини, склала 0,0051 г, 0,1453 г, що знаходяться на зберіганні в ЛМТЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 40 після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3 029 гривень 12 копійок в рахунок відшкодування витрат на проведення судово хімічної експертизи № № СЕ-19/121-24/2774-НЗПРАП від 22.02.2024.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1