Справа № 729/1376/21
1-кп/729/12/24 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

27.03.2024 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Стороною обвинувачення ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаномуіз насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням у житло.
Так, обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду є таким.
Як стверджує сторона обвинувачення, ОСОБА_4 17.09.2021 близько 23 години 50 хвилин, за попередньою змовою з невстановленими особами, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, прибули до господарства в АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 , де, шляхом пошкодження вікна, проникли всередину будинку та, з метою подолання опору останньої, здійснили напад на неї, в ході якого спільно нанесли не менше шести ударів металевою палицею, яку відшукали на місці події, руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_6 , чим спричинили потерпілій тілесні ушкодження у вигляді масивного синця обличчя зліва, крововиливу у склеру лівого ока, двох рваних ран слизової оболонки нижньої губи, синця шиї зліва, синця зліва грудної клітки по передній її поверхні, синця лівого та синця правого плеча, синця правого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, тобто заподіяли щодо останньої насильство, які є небезпечними для її здоров`я, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу. Надалі ОСОБА_8 спільно з невстановленими особами зв`язали руки та ноги останньої предметами одягу, які відшукали на місці події, після чого висловили ОСОБА_6 погрозу застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, яка виразилась у демонстрації ножа, тим самим повністю подолали опір потерпілої.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
За змістом ч.4 ст.110 КПК України обвинувачення формулюється в обвинувальному акті - процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Отже, обвинувачення це твердження органу досудового слідства і прокурора про вчинення певною особою конкретного кримінально караного діяння і яке створює умови для реалізації повноважень учасниками процесу з метою подальшого вирішення кримінальної справи по суті в судовому порядку і можливого покарання обвинуваченого, винність якого хоча й обґрунтована, проте залишається версією обвинувачення в силу презумпції невинуватості і свободи оцінки доказів. Змістом обвинувачення встановлюються межі кримінальної відповідальності особи та гарантується можливість реалізації прав особи як обвинуваченого. До того ж відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до п. а ч 3. ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині не визнав та пояснив, що 17 вересня 2021 року ввечері він, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поїхали в с. Кобижча до ОСОБА_12 на автомобілі ВАЗ 2102 сірого кольору, щоб у її сусіда забрати належний йому мобільний телефон, який він залишив в ніч з 16 на 17 вересня 2021 року в якості застави за пальне. До ОСОБА_12 приїхали близько 20 години, пробули у неї в гостях близько години та поїхали гуляти в с. Мрин Носівського( Ніжинського) району Чернігівської області. Повернувшись знову у с. Кобижча близько 24 години до ОСОБА_12 , він запропонував поїхати гуляти до м. Бобровиця. Погодились їхати ОСОБА_12 та два хлопці ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які спочатку їхали за ними на мопеді, а після того як скінчився бензин у багажнику автомобіля. Близько 01 години ночі вони приїхали в м. Бобровицю та під`їхали до кіоску таксі «Лідер». ОСОБА_12 сходила в магазин «Авоська», який знаходиться на вул. Незалежності, після чого всі поїхали в парк, в «сітку». Там деякий час проводили дозвілля, а потім ОСОБА_10 запропонував поїхати та взяти мопед, коли повертались назад в автомобілі закінчилось пальне. Потім він разом з ОСОБА_10 на мопеді поїхали до ОСОБА_15 , в якого взяли гроші на пальне. Повернувшись до автомобіля близько 03 години ночі, вони буксирували автомобіль до автозаправки, яка знаходиться за ринком на АДРЕСА_3 . Заправивши бензином транспортний засіб, повертались назад в бік площі міста щоб забрати ОСОБА_12 , яка залишилась у парку. Побачивши її на автобусній зупинці, на площі міста він почав розвертати автомобіль і в ньому зламалась шарова опора. Після цього він та ОСОБА_10 поїхали мопедом до нього додому, взяли інструменти та, повернувшись на площу, займалися ремонтом автомобіля. Оскільки на вулиці було холодно і йшов дощ - він віддав свою куртку, в якій знаходилась його трудова книжка, ОСОБА_12 , в якої вона і залишилась. До них під`їздили чоловіки, які теж давали інструменти для ремонту. ОСОБА_16 опору замінювали близько трьох годин. Відремонтувавши транспортний засіб, всі поїхали в с. Кобижчу, по дорозі вийшов ОСОБА_11 , а всі решта близько 06-07 години ранку повернулись до господарства ОСОБА_12 . Пробувши у ОСОБА_17 близько 30 хвилин, повернулись в м. Бобровицю до будинку сестри Матвієнків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , автомобіль загнали у двір. Він весь час знаходився за кермом автомобіля. Через деякий час прийшов його товариш ОСОБА_20 , (куртку чорно-синього кольору, належну якому, згодом вилучили працівники поліції з автомобіля під час обшуку) та повідомив, що поліція шукає автомобіль сірого кольору «двійку» з білими дверцятами, через якусь дівчину. Злякавшись, він відігнав транспортний засіб на АДРЕСА_1 . Згодом, близько 14-15 години, його затримали працівники поліції, по дорозі до відділення поліції в поліцейському автомобілі йому крутили вуха, били по них, били ліктям у груди. Поліцейські здійснювали на нього тиск щоб він надавав пояснення, які потрібні працівникам поліції, говорили при цьому, що всі інші вже зізналися і вони знають, що у вчиненні злочину винен він. Коли везли його на слідчий експеримент - розповідали подробиці розбійного нападу, як проникали через вікно та двері, як били потерпілу і він це запам`ятав. Після проведення слідчої дії в будинку ОСОБА_6 , яку він бачив вперше, повезли на територію покинутої ферми. Там працівники поліції щось шукали, спочатку знайшли білий пакет (там знаходився цемент), а згодом знайшли білі пакети, в яких були якісь речі. Також вказав, що в ніч з 17 на 18 вересня 2021 року в мережі працювали тільки телефони ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , у всіх інших батареї у телефонах були розряджені.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України сторона обвинувачення посилається на докази, які були безпосередньо досліджені судом, а саме на:
показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_14 ;
протокол огляду місця події будинку потерпілої по АДРЕСА_2 ;
протокол обшуку автомобіля по АДРЕСА_1 , яким користувався обвинувачений;
протокол огляду потерпілою речей, вилучених під час проведення обшуку автомобіля;
протокол пред`явлення автомобіля для впізнання потерпілій;
висновок судово-медичної експертизи про наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;
висновок дактилоскопічной експертизи щодо вилучення слідів пальців рук ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;
матеріали тимчасового доступу по телефонам та записи із відеокамер, що підтверджують перебування ОСОБА_4 та його товаришів близько 00:00 годин та близько 06:00 год. в ніч з 17.09.2021 на 18.09.2021 в с. Кобижча;
протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого;
висновки психологічної, товарознавчих експертиз;
постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Однією із засад судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст. 22 КПК України, де визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд констатує, що у судовому засіданні сторонам було забезпечено передбачені ст. 22 КПК України права щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Заслухавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ, наданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази надані прокурором не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони, як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не доводять участь ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
До такого висновку прийшов суд, враховуючи таке.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що в АДРЕСА_2 вона проживає разом з сином. Ввечері 17 вересня 2021 року вона, поговоривши з сином по телефону та закінчивши розмову о 23:53 год., мала намір лягти відпочивати. Раптом почула гучний звук: один з нападників вибив зовнішні двері, а інший вибив скло у вікні. Крім цих двох осіб у будинку ще знаходились сторонні особи, так як вона чула їх голоси. Двоє нападників відразу на неї накинулися з кулаками, почали крутити руки та забирати телефон. Спочатку били руками по голові, шиї, в груди, а потім кинули на підлогу та били ногами. Пізніше накинули на неї ковдру і знову били. Зв`язали їй руки тим, що було на бильці ліжка, бриджами та кофтою. Також наносили удари якимось важким предметом. Скільки нанесено ударів вона не рахувала. Так як обличчя нападників були закриті - вона бачила тільки їх очі. Невідомі особи кричали їй, що за нею слідкували тривалий час і її син заборгував якомусь « ОСОБА_24 » велику суму грошей. Погрожували, що її заріжуть, приставляли до шиї ніж, також погрожували сокирою та лопатою та вимагали гроші. Так як її били дуже боляче - вона сама запропонувала їм срібну монету, яку знайшла на городі. Вони також забрали срібні ланцюжки, а також інші речі: пухові косинки, платки, постільну білизну, взуття, медичну тростину, нові речі її сина. В кімнатах будинку вчинили безлад, розкидали її особисті речі, а також речі сина, розбили лампочку, вживали спиртні напої та смажили м`ясо. Під час нанесення побоїв вона двічі втрачала свідомість, але не більше ніж на пару хвилин. Через деякий час прийшов ще хтось і сказав, що розпочинається дощ і треба поховати речі, які забрали. Коли всі вийшли і все затихло - вона змогла звільнитися від речей, якими була зв`язана та вийти на вулицю. Вікна у будинку були закриті, тому вона не знала навіть який зараз час доби. Вийшовши на вулицю, вона побачила, що вже світає. В лісосмузі, яка знаходиться неподалік від її господарства вона побачила автомобіль та впала у кущі, піднявши голову побачила, що автомобіль від`їжджає і салон автомобіля повністю заповнений викраденими речами. Це відбувалось о шостій годині ранку. Потім вона пішла до сусідки ОСОБА_23 , та зателефонувала сину, який викликав поліцію та швидку.
В своїх поясненнях щодо участі ОСОБА_4 у розбійному нападі потерпіла ОСОБА_6 вказувала, що одним з двох нападників був ОСОБА_4 , який також наносив їй удари та погрожував і весь час знаходився поруч з нею, навіть коли інший нападник виходив, обвинувачений зачиняв двері на гачок та залишався біля неї. Домагаючись її, бив по ногам, ґвалтував, вона відчувала ремінь з металевою бляхою на його брюках. Після зґвалтування він витерся її шортами. Обличчя нападників вона не бачила, але один із них був обвинувачений, вона його впізнала по очах. Після того як нападники пішли з будинку, біля ліжка на підлозі залишили трудову книжку, заповнену на прізвище ОСОБА_4 і саме по ній вона впізнала нападника та ґвалтівника. Коли в подальшому до неї привезли ОСОБА_4 , вона одразу зрозуміла, що це саме той чоловік, який був весь час з нею у будинку та ґвалтував її. Інших осіб працівники поліції не привозили.
Свідок ОСОБА_23 в суді пояснила, що 18.09.2021 прийшла її сусідка ОСОБА_6 , на обличчі та на тілі у неї були синці, вона попрохала дати їй мобільний телефон, при цьому розповіла, що до неї в будинок проникли невідомі особи та побили її. Вона пішла разом з потерпілою до неї додому, побачила, що в будинку був безлад, дала їй телефон, з якого зателефонували сину ОСОБА_6 , а він викликав швидку і поліцію. Потім вона, залишивши телефон, повернулась додому. Це було зранку близько 08 години. Повернувшись через деякий час, біля двору вона побачила карету швидкої допомоги. Близько 09 години прийшли два-три працівника поліції, а згодом приїхали і інші поліцейські. Після того як всі роз`їхалися - ОСОБА_6 прийшла до неї і говорила, що знайшла якийсь чужий документ, який саме не показувала та не говорила де саме його знайшла.
Суд не ставить під сумнів факт вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6 в ніч з 17 на 18 вересня 2021 року близько 23:50 год., під час якого останній були заподіяні тілесні ушкодження, згідно висновку судово - медичної експертизи, а саме: масивний синець обличчя зліва, крововилив у склеру лівого ока, дві рвані рани слизової оболонки нижньої губи, синець шиї зліва, синець грудної клітини по передній її поверхні, синець лівого та синець правого плеча, синець правого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті не менше 6-7 травматичних дій, при нанесенні ударів металевою трубою, руками, ногами, зв`язування рук та ніг мотузкою.
Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої вранці 18.09.2021 підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 . Разом з тим, суд не може взяти до уваги її покази, як доказ нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , а також вчинення злочину саме обвинуваченим, оскільки вона не була очевидцем подій, бачила потерпілу після розбійного нападу і про те, що відбувалось вночі з 17 на 18 вересня 2021 року вона дізналась зі слів потерпілої.
Водночас суд ставить під сумнів покази потерпілої ОСОБА_6 щодо участі ОСОБА_4 у вчиненні вищеописаного злочину, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, зокрема: з рапортом о/у ВКП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області та переглянутими записами з відеокамер, які розташовані в с. Кобижча Ніжинського району та камерами в м. Бобровиця «Безпечне місто». В судовому засіданні було з`ясовано, що різниця в часі між камерами с. Кобижча та м. Бобровиця становить 01 годину. Отже, з вищезазначених доказів вбачається, що 18.09.2021 автомобіль під керуванням ОСОБА_4 перебував у стороні де проживає потерпіла з 00:00:58 годин ( 01:00:58) до 00:31:10 (01:21:10); а з 00:31:10 (01:21:10) до 05:48:31 ( 06:48:31) автомобіль обвинуваченого в поле зору камер в с. Кобижча не потрапляв. Його місцезнаходження зафіксоване в м. Бобровиця чотирма камерами «Безпечне місто», з яких вбачається, що автомобіль під керуванням обвинуваченого було зафіксовано в м. Бобровиця з 00:34:51 до 04:54:44. Тобто, під час вчинення злочину ОСОБА_4 не міг перебувати в будинку потерпілої, а також біля автомобіля, який знаходився неподалік у лісосмузі, як зазначає остання, весь час з 23 години 50 хвилин до 06 години ранку.
Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 надали однакові пояснення та зазначали, що 17 вересня 2021 року вони зустрілися з ОСОБА_4 , який запропонував поїхати в с. Кобижчу та з ОСОБА_12 вирішити питання щодо мобільного телефону ОСОБА_4 . Близько 20 години 30 хвилин поїхали в с. Кобижчу до ОСОБА_12 , прибули до неї близько 21 години. В неї перебували незнайомі їм чоловіки та жінка. Потім вони поїхали до незнайомого їм чоловіка забирати мобільний телефон разом з ОСОБА_12 Повернувшись до її будинку, та залишивши останню, вирішили поїхати в с. Мрин Носівського ( Ніжинського)району для зустрічі з хлопцями з гуртожитку училища, куди прибули близько 22 години та спілкувалися з друзями годину-півтори. Потім повернулися в с. Кобижчу, заїхали до ОСОБА_12 та поїхали гуляти в м. Бобровицю. З ними поїхала ОСОБА_12 та ще двоє хлопців - ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які спочатку їхали за ними на мопеді, а потім, коли скінчилось пальне, в багажнику автомобіля. Приїхавши в м. Бобровицю, вони зупинились неподалік магазину «Авоська» по вул. Незалежності, а потім поїхали в бік центру міста в парк. Там вони спілкувались та вживали спиртне. Коли виїздили з парку на дорогу, закінчилось пальне і ОСОБА_10 пішов разом з ОСОБА_4 до брата та отримав у борг гроші на бензин. Повернулись вони на мопеді. ОСОБА_12 залишилась у парку, а вони штовхали автомобіль, потім буксирували його за допомогою мопеда в напрямку базару по вул. Незалежності, до автозаправки «Інтергаз-5000». Заправивши автомобіль, повернулись на ньому до центру міста, а ОСОБА_10 їхав на мопеді. Проїжджаючи біля відділення поліції його зупинив поліцейський. Біля магазину «Фора» на зупинці вони побачили ОСОБА_12 і намагались здійснити розворот автомобіля на площі міста, щоб її забрати, однак сталася поломка шарової опори. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_4 поїхали до останнього додому та взяли запчастини і почали лагодити автомобіль. До них під`їздили чоловіки та пропонували допомогу. Автомобіль ремонтували близько двох годин. Після ремонту поїхали до ОСОБА_10 додому, який залишив мопед, і вже під ранок поїхали в с. Кобижчу відвозити ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . По дорозі ОСОБА_11 вийшов біля гімназії в м. Бобровиця, а інші поїхали далі. Після поїздки до с. Кобижча, вони повернулися на автомобілі до сестри ОСОБА_9 в м. Бобровиця та лягли відпочивати. Весь час за кермом автомобіля перебував обвинувачений. Через деякий час,в обідню пору, приїхали працівники поліції та їх затримали, першого затримали ОСОБА_4 .
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в суді пояснили, що 17.09.2021 гостювали у ОСОБА_12 . Коли приїздив ОСОБА_4 з друзями вперше, вони спали, так як перед цим вживали спиртне. Коли приїхали вдруге, то погодились на пропозицію поїхати в м. Бобровицю погуляти. Вони їхали початку на мопеді, після того як закінчився бензин у багажнику автомобіля. Приїхавши в м. Бобровицю вони зупинились неподалік магазину «Авоська» по вул. Незалежності, потім поїхали в парк, де також вживали спиртне. Після того як у машині закінчилось пальне, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 їздили до брата останнього по гроші на бензин. Автомобіль буксирували на автозаправку в бік базару по вул. Незалежності. Заправивши транспортний засіб пальним, повертались назад, але на площі міста зламалась шарова опора і її ремонтували тривалий час. На вулиці йшов дощ та було холодно. Відремонтувавши автомобіль, вони повертались назад в с. Кобижчу в багажнику автомобіля. Приїхавши в село, вони пішли відпочивати до ОСОБА_12 , а вранці прийшли працівники поліції та вилучили у неї осінню куртку, кому саме вона належить не знають.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_14 , на які посилається сторона обвинувачення як на підтвердження вини обвинуваченого (в частині перевезення речей в багажнику автомобіля), оскільки під час допиту в судовому засіданні вказаний свідок зазначав, що 17.09.2021 він був дуже п`яний та коли їхав разом з ОСОБА_13 в багажнику автомобіля бачив запаску, домкрат, якісь речі, пакети, одяг, але конкретно не може нічого назвати. При цьому зазначив, що речі, які там знаходились не заважали поміститися йому та ОСОБА_13 в багажнику та перебувати під час руху автомобіля з с. Кобижча в м. Бобровиця та в зворотному напрямку.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 вранці 17.09.2021 брав у її сусіда в с. Кобижча бензин, а так як коштів у нього не було віддав під заставу свій мобільний телефон, повідомивши, що ввечері привезе гроші та забере телефон. Близько 21 години він приїхав разом з друзями, віддав сусіду гроші та забрав телефон та повідомив, що з друзями поїде до с. Мрин Носівського( Ніжинського) району, повертаючись назад заїдуть до неї. Повернувшись до неї близько 24 години ОСОБА_4 запропонував поїхати в м. Бобровицю погуляти. Вона погодилась, разом з нею поїхали також ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а її брат ОСОБА_25 та ОСОБА_26 пішли додому спати. В подальшому вона надала покази, аналогічні вищезазначеним свідкам.
Суд приймає показання вказаних вище свідків до уваги, оскільки вони узгоджуються, як між собою, так і з показами свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 .Є ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , які не зацікавлені в розгляді кримінального провадження на користь обвинуваченого, а також матеріалами тимчасового доступу до телефонів та відеокамер в с. Кобижча та в м. Бобровиця « Безпечне місто».
Так, свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що 17 вересня 2021 року разом з ОСОБА_31 гостював у своєї сестри ОСОБА_21 . До неї приїхали на автомобілі марки ВАЗ 2102 хлопці, серед яких був ОСОБА_4 , які згодом, близько 22 години, поїхали в с. Мрин. Повернувшись, пропонували поїхати в м. Бобровицю погуляти. Він відмовився, так як не мав бажання, погодилась ОСОБА_12 та ще двоє хлопців ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а він та ОСОБА_26 пішли додому спати. ОСОБА_12 привезли автомобілем додому близько 07 години ранку. Про розбійний напад він дізнався від потерпілої, яка прийшла до них о 07 годині ранку, потім він поїхав на роботу, що було далі не знає.
Свідок ОСОБА_27 в суді підтвердив, що 17.09.2021 близько 05-06 години ранку він надавав допомогу обвинуваченому, у якого були проблеми з автомобілем. Під заставу він залишив телефон. Ввечері він приїхав разом з ОСОБА_12 , привіз гроші, могорич та забрав свій мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 18.09.2021 він перебував вдома, спав. Близько 02 чи 03 години ночі прийшов його брат ОСОБА_10 разом з ОСОБА_4 та попрохав 200 гривень на бензин. Отримавши гроші вони відразу пішли.
Свідок ОСОБА_28 працівник поліції, пояснив, що 18 вересня 2021 року біля будівлі відділення поліції в м. Бобровиця по вул. Незалежності близько 03:00-03:30 години він зупинив особу, яка керувала мопедом, поруч їхав якийсь автомобіль. Рухались вони зі сторони базару в бік центру міста. Перевіривши документи, встановив, що це був ОСОБА_32 (неповнолітній), який пояснив, що їде додому. Він вказав останньому їхати додому та не вештатись вночі по вулицям. Обличчя неповнолітнього він не роздивився, так як заважав дощ.
Свідок ОСОБА_29 пояснив суду, що 18 вересня 2021 року він повертався з друзями з магазину АТБ, який знаходиться біля базару в АДРЕСА_4 . На площі міста побачив автомобіль ВАЗ 2102, біля якого знаходився обвинувачений, декілька неповнолітніх осіб та якась жінка. На вигляд ОСОБА_4 був тверезий. Він надав йому ключа для ремонту, так як у нього були проблеми з колесом, чи з шаровою опорою автомобіля. Це було вночі, точного часу не пам`ятає. Почекавши трохи, він забрав ключ та поїхав, а вони залишись на площі міста.
Свідок ОСОБА_33 , працівниця Мринської філії ДПТНЗ «Куликівський ПАЛ», суду пояснила, що 17.09.2021 близько 22 години вона заступила на чергування по гуртожитку в с. Мрин Носівського (Ніжинського) району. Через деякий час до гуртожитку під`їхав автомобіль, старого зразку, легковий, світлого кольору, в якому знаходилась молодь, серед них були її вихованці ОСОБА_34 та ОСОБА_18 , а також ОСОБА_11 , за кермом перебував ОСОБА_4 , який був тверезий, інші були в стані алкогольного сп`яніння. До них вийшли з гуртожитку двоє хлопців, які сіли до автомобіля, один з них в багажник і вони кудись поїхали. Від`їхали вони близько 23 години, а повернулись близько 23:30 год.
З протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 27.10.2021, наданого згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області та доданої до нього роздруківки з мобільних телефонів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вбачається, що місцезнаходження їх мобільних телефонів, в проміжок часу в який вчинений розбійний напад на потерпілу ОСОБА_6 - м. Бобровиця. Вказаною роздруківкою також підтверджено місцезнаходження мобільного телефону ОСОБА_10 в с. Мрин Носівського (Ніжинського) району.
З рапорту о/у ВКП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області та переглянутих записів з відеокамер, які розташовані в с. Кобижча Ніжинського району та камер в м. Бобровиця «Безпечне місто» видно, що виїхавши з с. Кобижча автомобіль під керуванням ОСОБА_4 з 00:34:51 год. потрапляє в поле зору камер, розташованих у місті, а саме: по АДРЕСА_5 ( направлена на відділення поліції АДРЕСА_6 (біля Бобровицького центрального ринку), з яких вбачається, що вони рухаються в центрі міста, під`їжджають до кіоску « Лідер», до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Незалежності, потім їдуть повз площу міста, де за будівлею приміщення «Приватбанку» з`їжджають в парк. Потім видно, що вони штовхають(буксирують) автомобіль в бік відділення поліції № 2, поряд з приміщенням Ніжинської окружної прокуратури по вул. Незалежності в напрямку центрального ринку. Біля центрального ринку автомобіль ВАЗ 2102 сірого кольору, прив`язаний до мопеда та буксирується в напрямку заправки «Інтергаз - 5000». Потім виїздить з боку заправки та рухається в напрямку вул. О.Бичка, через деякий час виїздить зі сторони « Приватбанку» та рухається повз площу міста в бік річки Бистриця. З камери, розташованої в с. Кобижча видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 близько 06 години ранку повертається з м. Бобровиця та їде в бік, де проживає потерпіла.
Отже, вищезазначені докази спростовують доводи сторони обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України в період часу з 23:50 до 06 години ранку, оскільки він перебував у м. Бобровиця та не знаходився в будинку потерпілої у вказаний нею проміжок часу та не вчиняв дій щодо потерпілої, на яких вона наполягала, даючи пояснення під час судового розгляду.
Також сторона обвинувачення, доводячи вину обвинуваченого, посилається, на протокол огляду місця події будинку потерпілої, під час якого виявлено та вилучено трудову книжку на ім`я ОСОБА_4 , сліди пальців рук зі столу в кімнаті № 1 будинку та з міжкімнатних дверей між кімнатами 1 та 3
Вказаний доказ не може бути підтвердженням вини обвинувачено, враховуючи таке.
Так, допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 пояснила, що, ремонтуючи автомобіль на площі міста Бобровиця, та враховуючи те, що на вулиці йшов дощ (що підтвердив в своїх пояснення свідок ОСОБА_28 ) ОСОБА_4 віддав їй свою куртку, яку вона одягнула, та яка після повернення вранці в с.Кобижчу залишилась в неї вдома. Вранці, близько 09 години до неї прийшли працівники поліції та вона віддала їм куртку ОСОБА_4 , вони оглянули кишені та знайшли його трудову книжку. Вони прочитали прізвище і сказали: « О, ОСОБА_35 , дак ми його знаємо!». Забравши вказані речі пішли. Вони близько 13 години цього ж дня повернули куртку, але вже без трудової книжки та складали якісь документи. Під час досудового слідства її допитували, під час допиту вона наголошувала на тому, що в кишені куртки була трудова книжка ОСОБА_4 . Протокол допиту не читала, а просто поставила свій підпис, оскільки була впевнена, що слідчий записав в протоколі все так як вона говорила, але згодом їй стало відомо, що цього в протоколі не записано.
Свідок ОСОБА_14 , на покази якого посилається сторона обвинувачення, вважаючи їх правдивими, в суді пояснив, що після того як вони повернулися з м. Бобровиця 18.09.2021 року він ліг спати у будинку ОСОБА_12 . Вранці до неї прийшли працівники поліції, які записали прізвища всіх, хто був у будинку. В цей день його не допитували, допит проводився пізніше, але вранці цього ж дня вони забрали у ОСОБА_12 осінню куртку, яку саме він не придивлявся.
Згідно протоколу огляду від 18.09.2021 ОСОБА_12 тримає в руках куртку чорного кольору з надписом «Columbia» та повідомляє, що її залишив ОСОБА_36 , прізвище його не пам`ятає, мешканець м. Бобровиця під час спільного відпочинку 17.09.2021. При цьому суд звертає увагу на те, що протокол складений о 14 годині 30 хвилин вже після складання протоколу огляду будинку потерпілої під час якого виявлено трудову книжку, а о 09 годині під час фактичного вилучення вказаної куртки, жодного процесуального документу складено не було.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_37 слідча, яка допитувалась за клопотанням сторони захисту щодо вказаного протоколу, повідомила, що вона склала тільки вищевказаний протокол. На світлинах, які додані до протоколу, зафіксований працівник поліції ОСОБА_38 , якому ОСОБА_12 віддає куртку, однак він не зазначений нею у протоколі, а також на даний час він не працює в поліції.
На запитання учасників кримінального провадження даний свідок надає суперечливі показання щодо трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_4 : спочатку зазначаючи, що трудову книжку було виявлено в основній кімнаті будинку потерпілої на підлозі, а потім, що трудову книжку віддала потерпіла, вказавши що цей документ їй не належить.
Щодо трудової книжки ОСОБА_4 потерпіла надала покази, які також містять суперечності. Так, потерпіла вказує, що трудову книжку вони разом з сусідкою знайшли вранці в будинку, але не стали її чіпати. Сусідка ОСОБА_23 не підтвердила покази потерпілої, вказавши, що ніякої трудової книжки вони не знаходили, а ОСОБА_6 після того як працівники поліції залишили її господарство, прийшла до неї та повідомила, що вона знайшла документ, який їй не належить. Крім того, потерпіла в своїх пояснення, щоб звернути увагу суду, що саме ОСОБА_4 , вчинив розбійний напад вказала, що коли їй привезли обвинуваченого - вона безпомилково його впізнала по трудовій книжці. Однак суд піддає сумніву вказані покази, оскільки в трудовій книжці відсутня фотокартка, у цьому пересвідчились всі учасники судового розгляду, дослідивши вказаний документ як речовий доказ в судовому засіданні.
Вказані розбіжності стороною обвинувачення не усунуті, клопотання про допит додаткових свідків не заявлено. На світлинах, доданих до протоколу огляду будинку потерпілої, не відображено місце виявлення трудової книжки, тому суд вважає слушними доводи захисту про те, що трудова книжка була підкинута працівниками поліції, оскільки єдиним доказом, який ніби-то доводить перебування обвинуваченого в будинку потерпілої та скоєння ним розбійного нападу є трудова книжка ОСОБА_4 .
Як видно з висновку судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ -19/125-21/8402-Д від 29.09.2021, вилучені сліди пальців рук зі столу в кімнаті № 1 будинку потерпілої та з міжкімнатних дверей між кімнатами 1 та 3, належать ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Висновок, на який посилається сторона обвинувачення, як на доказ вчинення ОСОБА_4 злочину групою осіб, не підтверджує факт перебування обвинуваченого в будинку потерпілої, оскільки встановлено, що ОСОБА_4 в проміжок часу коли був вчинений розбійний напад знаходився в м. Бобровиця. Прокурор, стверджуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб, надаючи суду зазначений висновок експертизи, з незрозумілих причин, не висунув обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а навпаки в обвинувальному акті зазначив про вчинення злочину ОСОБА_4 з невстановленими досудовим розслідуванням особами. При цьому суд звертає увагу на те, що постанова про виділення матеріалів досудового розслідування, в якій зазначено про необхідність виділення в окреме провадження матеріалів відносно невстановлених слідством осіб винесена прокурором 16.12.2021, вже після отримання висновку вищевказаної експертизи.
Також на підтвердження вини ОСОБА_4 , сторона обвинувачення посилається на протокол обшуку автомобіля, яким керував ОСОБА_4 та з якого вилучили речі, а також на протокол огляду речей, вилучених з автомобіля, потерпілою.
Однак, вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку у кримінальному провадженні, з огляду на таке.
Так, згідно протоколу обшуку від 18.09.2021, обшук проводився невідкладно з 21 години до 00 годин 19.09.2021 з використанням цифрової відеокамери Panasonik Full HD HC-V260. В ньому зазначено, що на землі, під автомобілем, біля його лівих передніх дверей виявлено гаманець із синтетичного матеріалу, темно-синього кольору з червоною полосою в нижній частині, внутрішня частина гаманця із штучної шкіри коричневого кольору, гаманець порожній. Далі вказується, які речі виявлені в салоні автомобіля та в багажному відділенні. Серед інших речей виявлено чоловічу весняно-осінню куртку синього та чорного кольорів з капюшоном у внутрішній кишені якої картонний конверт, в якому знаходиться аркуш паперу із програмою лояльності « ОСОБА_39 », пластикова картка «Vodafone», квитанція до прибуткового касового ордеру про прийняття від ОСОБА_40 грошових коштів, декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу пацієнту ОСОБА_41 . Незважаючи на те, що, як вказано у протоколі, проводилась відеофіксація вказаної слідчої дії, стороною обвинувачення не надано її запис, не повідомлено про причини неможливості його надання для дослідження в судовому засіданні, а також не заявлено клопотання про допит понятих, які зазначені в протоколі для з`ясування порядку проведення обшуку автомобіля. Крім того, прокурором не надано на дослідження протоколу огляду речей за участю потерпілої, які були виявлені та вилучені під час обшуку автомобіля. Суд припускає, що сторона обвинувачення мала на увазі протокол огляду речей потерпілою, вилучених під час слідчого експерименту, який надала суду, а не під час обшуку автомобіля. Незважаючи на відсутність протоколу огляду речей потерпілою вилучений з автомобіля, суд дослідив речові докази, зокрема: куртку синього та чорного кольорів з капюшоном у внутрішній кишені якої знаходились вищезазначені речі та документи. При їх дослідженні потерпіла зазначила, що куртка належить її синові і не мала жодних пошкоджень, однак було виявлено, що вказана річ була розірвана, а потім зашита. Обвинувачений наполягав на тому, що це куртка його друга, який її залишив у автомобілі вже давно, а звідки у кишені куртки виявились інші речі і документи він не знає. Такі розбіжності (щодо майна, вилученого у автомобілі) стороною обвинувачення не усунуті ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду. В своїх поясненнях обвинувачений вказував, що після повернення з с. Кобижча він залишився відпочивати в сестри ОСОБА_9 , а потім коли повідомили, що його шукає поліція, злякавшись, відігнав автомобіль на АДРЕСА_1 , де і залишив з незачиненими дверцятами. З протоколу затримання вбачається, що затримали ОСОБА_4 18.09.2021 о 19 годині 50 хвилин, а обшук відбувався в період з 21 години до 00 годин 19.09.2021. При цьому суд звертає вагу на те, що жодних речей, які були викрадені під час вчинення злочину, які б мали якусь цінність в автомобілі не виявлено, натомість виявлені документи саме на ім`я сина потерпілої - ОСОБА_42 , на підставі яких сторона обвинувачення різними засобами намагається довести причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, оскільки, на думку прокурора, саме їх наявність вказує на доведеність вини обвинуваченого, з чим не може погодитись суд, належним чином оцінивши докази в їх сукупності.
Надані захисником скріншоти допису на сторінці «поліція Чернігівської області» в соціальній мережі Фейсбук з фотокартками не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки на фотознімках не можна ідентифікувати осіб щодо яких опублікований допис, а також автомобіль, так як сторона захисту не зазначила характерних особливостей транспортного засобу. Лише обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що він користувався вказаним автомобілем.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що суду наданий лише єдиний письмовий протокол обшуку, без відеофіксації, як зазначалось вище, а також без ілюстративної таблиці. Сумніви щодо належного проведення обшуку, які виникли під час судового розгляду, стороною обвинувачення не усунуті, хоча б показами понятих, присутніх при даній слідчій дії, однак клопотань про їх допит прокурор не заявляв.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити вину особи поза розумним сумнівом.
Суд критично оцінює також і протокол пред`явлення для впізнання потерпілою автомобіля який вона бачила біля свого господарства, на якому, з її слів, від`їжджали нападники після вчинення злочину, оскільки впізнання автомобіля було проведено лише 16 листопада 2021 року, тобто фактично через два місяці після вчинення кримінального правопорушення, а також те, що автомобіль «ВАЗ 2102» яким 18.09.2021 керував обвинувачений перебував на тимчасовому майданчику утримання транспортних засобів ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області з 19.09.2021. Тому суд не виключає можливості, що до проведення вказаної слідчої дії потерпіла могла бачити зазначений автомобіль на тимчасовому майданчику. Також органами досудового розслідування не з`ясовано чи могла ОСОБА_6 , як вона зазначає в своїх поясненнях, лежачи, з-за кущів побачити марку та колір автомобіля.
Також сторона обвинувачення, доводячи вину ОСОБА_4 посилається на протокол проведення слідчого експерименту від 19.09.2021 де обвинувачений, як вказує прокурор, повністю відтворив обставини події та підтвердив факт вчинення розбійного нападу та визнав свою вину. Вказаний доказ не може бути покладений судом в основу обвинувального вироку у кримінальному провадженні, оскільки покази ОСОБА_4 мають розбіжності з показами потерпілої, яка також приймала участь у слідчому експерименті щодо часу вчинення кримінального правопорушення. Обвинувачений вказує, що він разом друзями ОСОБА_11 та ОСОБА_43 та ОСОБА_18 перебували в будинку потерпілої 18.09.2021 з 01 години до 03 години, потім поїхали всі разом до м. Бобровиця, потім повернулись до потерпілої о 06 ранку та о 07 ранку втекли до м. Бобровиця. В той час, потерпіла наполягала на тому, що розбійний напад був вчинений з 23:50 год. до 06 години ранку і ОСОБА_4 перебував постійно з нею, нікуди не відлучаючись. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне зазначити про малоймовірність того, що потерпіла, залишаючись одна на три години, не звернулась за допомогою, а чекала, коли о 06 годині ранку знову з`являться нападники. Також ОСОБА_6 зазначала, що її зв`язували бриджами та кофтою, які взяли на бильці ліжка і які досліджені судом як речові докази, але під час проведення слідчого експерименту обвинувачений пояснював, що він пішов в автомобіль, взяв мотузку, якою зв`язали потерпілу, однак під час проведення огляду місця події будь-якої мотузки виявлено та вилучено не було. Також ОСОБА_4 під час слідчої дії пояснював, що він особисто забрав у потерпілої срібну монету та телефон, які відніс до автомобіля а Матвієнки Вадим та ОСОБА_36 та ОСОБА_11 виносили з будинку різні речі, які вони о 03 годині ночі відвезли до м. Бобровиці та залишили на покинутій фермі. Однак, з показів потерпілої вбачається, що нападники саме о 06 годині ранку від`їжджали на автомобілі, який був повністю заповнений її речами. Крім того, потерпіла наголошувала, що нападник, який її домагався, торкався її металевою бляхою ременя його штанів. Обвинувачений же вказував, що його затримали 18.09.2021 у спортивних штанах без ременя, в яких він перебував і на слідчому експерименті. Також його покази на зазначеній слідчій дії не узгоджуються з показанням допитаних свідків, а також матеріалами тимчасового доступу до телефонів ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та записами з відеокамер с. Кобижча та м. Бобровиця, які оцінені судом, висновки суду зазначені вище.
Враховуючи зазначені розбіжності, суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що покази надані обвинуваченим на слідчому експерименті послідовні та логічні, оскільки обвинувачений вказав тільки спосіб проникнення до будинку потерпілої, а також розташування кімнат в будинку. Як пояснював обвинувачений, про це йому повідомили працівники поліції. Далі його покази не узгоджуються з показами потерпілої, свідків та матеріалами кримінального провадження.
Тому, враховуючи вказане, у суду виникає сумнів в тому, що ОСОБА_4 давав покази добровільно, без будь-якого примусу на нього з боку працівників правоохоронних органів.
Крім господарства ОСОБА_6 в с. Кобижча, слідчий експеримент проводився також в м. Бобровиця на території поряд з ТОВ «Світанок», де в чагарниках були виявлені три пакети з речами, які, зі слів ОСОБА_4 , були викрадені з будинку потерпілої. При проведенні слідчої дії обвинувачений зазначив, що це, можливо, всі викрадені речі. При цьому також вказав, що ОСОБА_44 , ОСОБА_36 та ОСОБА_11 викидали речі з салону автомобіля, в той час як він знаходився на водійському сидінні. В одному з пакетів виявлено конверт, адресований ОСОБА_45 та документи про закінчення ним навчальних закладів.
Оцінюючи зазначене, суд звертає увагу на те, що під час слідчої дії виявлені тільки три пакунки з речами, як згодом потерпіла підтвердила, що це її речі, однак органами досудового розслідування не було виявлено інших речей, якими, як стверджує потерпіла був заповнений салон автомобіля.
Під час проведення слідчої дії ОСОБА_4 не зміг показати місце, де могли знаходитись ніби-то викрадені речі. Як видно з відеозапису слідчого експерименту, пакунки з речами знаходилися в автомобільній шині і на їх місцезнаходження звернули увагу саме працівники поліції.
Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Суд не вправі займатися витребуванням чи збиранням доказів, натомість перевірити надані суду докази є прямим обов`язком суду.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 інкримінують вчинення розбійного нападу та заволодінням майном потерпілої, серед якого зазначено: каструлі, чавуни, сковорідки, мідний тазик, однак ні безпосередньо в судовому засіданні, ні під час її допиту, в порядку ст. 225 КПК України, потерпіла не вказує про викрадення в неї вказаних речей. Однак речі, які були вилучені під час слідчого експерименту: хустки, блузи, полотенця, сорочки та інші речі, які впізнала ОСОБА_6 , про що свідчить протокол про впізнання речей від 20.09.2021, не зазначені в обвинувальному акті. При цьому слід зазначити, що жодну із речей, які вказані в обвинувальному акті органами досудового розслідування виявлено не було.
Проведена під час досудового розслідування психологічна експертиза не є доказом вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення оскільки психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей у підекспертної особи.
Товарознавчі експертизи підтверджують вартість речей, якими заволоділи нападники під час розбійного нападу, але не доводять факту їх заволодіння обвинуваченим.
За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини. Європейський Суд неодноразово зазначав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За правилами ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (ч. 4 ст. 17 КПК України).
За вищенаведених обставин, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину в судовому засіданні свого підтвердження не знайшла, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає виправданню за недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Згідно з вимогами ч.4 ст. 174 КПК України, арешти накладені ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.09.2021 на майно, яке вилучене під час огляду місця події будинку потерпілої ОСОБА_6 та під час обшуку автомобіля ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , та на вищезазначений автомобіль підлягають скасуванню.
На досудовому слідстві ОСОБА_4 слідчим суддею Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 18.09.2021 до 16.11.2021. В подальшому ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.11.2021 до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого закінчився 16.12.2021, ще до надходження кримінального провадження до Бобровицького районного суду. Під час судового провадження клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не надходило, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати слід віднести на рахунок держави.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370,371,373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Арешти накладені ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.09.2021 на майно, яке вилучене під час огляду місця події будинку потерпілої ОСОБА_6 , під час обшуку автомобіля «ВАЗ 2102» д.н.з. НОМЕР_1 та на автомобіль ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 скасувати.
Речові докази: скляну пляшку «Первачок» об`ємом 0, 5 л., металеву трубу чорного кольору, кухонний ніж, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області після вступу вироку в законну силу знищити;
кофту коричневого кольору, бриджі, кофту чорно-бордового кольору з написом «Fila», гаманець, жіночу сумочку, чоловічу весняно-осінню куртку синього та чорного кольорів з капюшоном; картонний конверт з написом «Super Net Pro Vodafone»; аркуш паперу із програмою лояльності «Vodafone Бонус»; пластикову картку Vodafone номер НОМЕР_2 з вилученою sim-картою; квитанцію до прибуткового касового ордера №33 від 10.06.2019 про прийняття від ОСОБА_40 1132 грн.; декларацію №0001-1680-5Х00 про вибір лікаря на пацієнта ОСОБА_42 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області повернути ОСОБА_6 ;
паперовий конверт адресований ОСОБА_46 , в якому знаходиться виконавчий лист по сплаті аліментів ОСОБА_40 , свідоцтво про базову середню загальну освіту серії НОМЕР_3 , диплом кваліфікованого робітника ОСОБА_42 НОМЕР_4 ; конверт із відтиском штампу «судова повістка», адресований ОСОБА_6 ; трудова книжка ОСОБА_42 серії НОМЕР_5 , перчатку та стакан, пошкоджені шорти синього кольору, інше майно, яке вилучене під час слідчого експерименту та передане під зберігальну розписку потерпілій залишити в її розпорядженні;
автомобіль «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який перебуває на тимчасовому майданчику утримання транспортних засобів ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, автомобільну магнітолу «ergo», деформовану пластикову пляшку зеленого кольору; пластиковий контейнер сірого кольору «аптечку» з медикаментами та медичними засобами; окуляри у металевій оправі жовтого кольору; мотузку із синтетичного матеріалу білого кольору довжиною близько 2 м., ніж із чорною пластиковою рукояткою; складний ніж із синьою та зеленуватою пластиковими накладками на рукоятці; ліхтарик у чорному пластиковому корпусі; копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 ; поліс №АТ/0565504 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_47 ; поліс №АР/7382050 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_47 , аудіо систему у дерев`яному корпусі, килим темно-червоного, чорного та світло-коричевого кольорів із бахромою, чоловічу сорочку чорного, синього та сірого кольорів у клітинку, трудову книжку ОСОБА_4 , куртку чорного кольору з написом «Columbia», які передані до камери зберігання речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути ОСОБА_4 ;
сліди структурних матеріалів, сліди папілярних узорів, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1