Справа № 127/9921/21
Провадження №11-кп/801/417/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2021 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбув більше половини строку призначеного йому покарання, останній не має жодних скарг та зауважень, старанно виконує свої обов`язки та не порушує правила внутрішнього розпорядку. Також засуджений звертає увагу суду на те, що до затримання він був офіційно працевлаштований, він одружений та має малолітню дитину на утриманні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.

Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що засуджений ОСОБА_8 одинадцять разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. При цьому ОСОБА_8 неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням. Незважаючи, на надання можливості виправитись, ОСОБА_8 належних висновків для себе не робить та продовжує вчиняти аналогічні злочини, Крім того, під час відбування покарання за останнім вироком, він не працевлаштований на виробництві установи, немає заохочень, тому суд вважав, що засуджений ОСОБА_8 не довів, що він став на шлях виправлення, а тому відсутні правові підстави для задоволення його клопотання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року. Просить винести рішення, яким замінити засудженому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеження волі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною, оскільки не відповідає чинному законодавству, матеріалам та обставинам справи, суперечить вимогам ст. 50 КК України меті покарання, а вказані в ухвалі мотиви та висновки являються поверхневими та зроблені із неправильним застосуванням Закону.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_9 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, суд належним чином дотримав дані вимоги.

Згідно до положеннями, викладеними ч. 1, 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення .

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до матеріалів провадження та ухвали ОСОБА_8 29.07.2021 засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. З матеріалів особової справи випливає, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо.

Згідно характеристики на засудженого випливає, що ОСОБА_8 не притягувався до дисциплінарної відповідальності, поряд з тим й жодного разу не заохочувався адміністрацією установи. В установі не працевлаштований. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ОСОБА_8 ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для цього не має, виконує роботи з благоустрою, проте потребує контролю за якістю їх виконання. Засуджений відвідує заходи виховного та режимно-профілактичного характеру, однак не завжди робить для себе належні висновки, залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», проте активної участі в її реалізації не бере, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок не прагне, приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає.

У відповідності до п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 одинадцять разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. При цьому ОСОБА_8 неодноразово звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком. Незважаючи, на надання можливості виправитись, ОСОБА_8 належних висновків для себе не робить та продовжує вчиняти аналогічні злочини. Комісією установи засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

При вирішенні клопотання про зміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України, слід враховувати весь період відбування покарання. При цьому, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про зміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді: