Справа № 203/1593/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004531 від 21.11.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашкове, Середино-Будського району, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.06.2004 Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України, в силу ст. ст.104, ст.76 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

30.08.2005 Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185 КК України в силу ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. 27.12.2006 звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 1 день;

04.12.2007 Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.1 ст.383 КК України в силу ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. 27.01.2009 звільнений з Темнівської ВК №100 по відбуттю строку покарання;

17.11.2009 Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. 17.02.2010 звільнено з Сумського СІЗО по відбуттю строку покарання;

16.12.2010 Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України в силу ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 23.11.2015 звільнено з Темнівської ВК №100 по відбуттю строку покарання;

23.12.2016 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України в силу ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

18.04.2017 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України в силу ст.71, ч.5 ст.72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 17.11.2020 звільнений з Дніпропетровської ВК №89 по відбуттю строку покарання;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , достовірно знав, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закони України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента та Верховного головнокомандуючого Збройних сил України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ з 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України. У подальшому строку дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, а саме: Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 14.05.2024 року. Тобто в Україні на цей час діяв правовий режим воєнного стану.

Так, 19.11.2023, о 14 год. 19 хв., ОСОБА_5 прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, тобто крадіжку, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно ФОП « ОСОБА_6 ».

Далі, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи таємно, з корисливих мотивів та з особистої зацікавленості, вчиняючи в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв з полиці вказаного магазину рюкзак, червоного кольору, вартістю 399 грн., який почав утримувати при собі.

Після цього, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_5 направився до виходу з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , однак, його дії були помічені та останній був затриманий охоронцем магазину, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тобто не зміг вчинити кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених обставин, скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

28 березня 2024 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, а також, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його слід звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити, призначивши ОСОБА_7 узгоджене сторонами покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просив затвердити угоду, підтвердив, що розуміє її зміст та наслідки укладення угоди.

У підготовчому у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, установивши мінімальний іспитовий строк.

Свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному.

Також ОСОБА_5 зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав обвинуваченого при укладанні даної угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що на обліку у лікаря нарколога та психіатра він не перебуває. Раніше судимий. Не одружений. Не працевлаштований.

Обставиною, що пом`якшує його покарання, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд суд виходить з положень ст.ст. 65, ч.1,3 ст. 68 КК України, приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вищенаведені обставини, те, що злочин не доведено до кінця з причин, як не залежали від волі ОСОБА_5 , обставини злочину, вартість майна, що було об`єктом посягання - 399 грн., яка приближена до мінімальної межі вартості викраденого майна для притягнення особи до кримінальної відповідальності 302,80 грн., наведені дані про особу ОСОБА_5 , та приходить до висновку, що його виправлення можливо від відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому можливо застосувати положення ст. 75 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його слід звільнити від відбуття покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк 2 роки та покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово товарознавчої експертизи у розмірі 200 грн. 00 коп. слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 374, 474, 475, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 березня 2024 року у кримінальному провадженні №0004531 від 21.11.2023 між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати у розмірі 200 грн. 00 коп. (двісті гривень 00 копійок) на користь держави.

Речові докази: рюкзак, переданий на зберігання представнику потерпілого- вважати повернутим власнику, DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1