ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/2983/24 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/706/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року колегія суддівr судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 06 червня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_9 , погодженого прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000036 від 29 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, до 03 серпня 2024 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000036 від 29 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, в якому ОСОБА_7 підозрюється у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, а також у виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, вчинені повторно.

05.06.2024 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

05.06.2024 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 06.06.2024 року задоволено клопотанняслідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 03.08.2024 року.

Визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області. При внесенні визначеної суми застави вирішено ОСОБА_7 з-під варти - звільнити з покладенням на нього обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, понятими у даному кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що обставини вчинення злочинів та обґрунтованість підозри були враховані судом першої інстанції при розгляді клопотання, однак вважає, що визначений відповідно до ч.3 ст.183 КПК України розмір застави в сумі 121 120 гри. не відповідає ступеню суспільної небезпеки вчиненого підозрюваним злочину, його особі, та не здатен запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Вказує, що при визначенні розміру застави судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, не враховано його фінансовий стан, положення та соціальні зв`язки. Визначений судом розмір застави взагалі будь-яким чином не вплине на його правосвідомість і виконання процесуальних обов`язків.

Також, зазначає, що обставини вчинення злочину ОСОБА_7 викликають суспільний резонанс та на сьогоднішній день можуть зашкодити суспільству та державі в цілому. Вчинення таких дій ОСОБА_7 ставить під загрозу територіальну цілісність та недоторканість Держави, допомагає ворогу у здійсненні підривної діяльності проти України. Крім того, ОСОБА_7 будучи працівником правоохоронного органу, а саме Служби безпеки України урочисто присягав Українському народу захищати його права, натомість знехтуючи своїй присязі вчинив злочин, що зраджує інтересам держави і всьому народу. Та обставина, що ОСОБА_7 вчинив злочину будучи співробітником СБУ становить підвищену суспільну небезпеку, адже останній маючи доступ до документів СБУ, міг передати відомості, що в них містяться представникам рф.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених п.3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, втім вважав за необхідне при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу фактично у мінімальному розмірі в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді у повному обсязі виходячи з наступного.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, підтверджується відомостями, доданими до клопотання слідчого, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі, як прокурором, так і з цих підстав сторона захисту не подавала скаргу.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні, в тому числі тяжкого кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов до цілком правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку за необхідне при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу у розмірі в межах, передбачених ч.5 ст. 182 КПК України, - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді в цій частині, виходячи з наступного.

Згідно ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом вищевказаної статті визначення розміру застави є невід`ємною складовою частиною при вирішенні питання про застосовування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

КПК визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Однак суд першої інстанції вищевказані норми процесуального закону залишив поза увагою та прийшов до передчасного висновку про доцільність застосування застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб при обранні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , а тому таке рішення не може бути визнано законним та обґрунтованим, а доводи прокурора про це слід визнати слушними.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення про визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя належним чином не оцінивши ризиків, які визнав доведеними, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , характер злочинів, ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, суспільну значимість протиправних дій, майнових стан підозрюваного, його рівень грошового забезпечення, як такий який проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Харківській області з 01.02.2000 року, наявність службових зв`язків у підозрюваного, та дійшов помилкового висновку про те, що вказаний розмір застави буде відповідною альтернативою запобіжному заходу у виді тримання під вартою. Як наслідок своїм рішенням слідчий суддя не в повній мірі забезпечив впевненість у тому, що ОСОБА_7 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків.

Переглядаючи апеляційні вимоги прокурора щодо визначення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, то колегія суддів вбачає підстави для задоволення таких вимог апеляційної скарги виходячи, з наступного.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання обвинуваченому розміру застави, який перевищував його наявні активи та поточні доходи, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Як встановлено органом досудового розслідування ОСОБА_7 проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Харківській області з 01.02.2000 року по теперішній час, з 13.02.2023 року по 25.05.2023 року перебував на посаді спеціаліста І категорії, з 25.05.2023 року зарахований в розпорядження начальника Управління СБ України в Харківській області за посадою спеціаліста І категорії, у військовому званні - майор, тобто він є службовою особою на яку у відповідності Закону України «Про службу безпеки України» покладаються у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці. Також, до завдань Служби безпеки України т входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України . Разом з цим, не зважаючи на покладені професійні обов`язки ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, що до виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників. За таких обставин, на переконання колегії суддів, вказані обставини вимагають від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей цивілізованого суспільства.

Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, який має високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками в цілому для суспільства, а також те, що кримінальні правопорушення вчинені в умовах ведення російською федерацією війни проти України з ідеологічних мотивів, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав чи інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, колегія суддів дійшла висновку про те, що застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який перевищує встановлену межу, визначену п.2 ч.5 ст.182 КПК України, і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тоді як за вказаних обставин застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених обов`язків.

На переконання колегії суддів, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного не виконувати процесуальні обов`язки.

Підстав вважати вказаний розмір застави, з огляду на матеріальне забезпечення ОСОБА_7 , такого який проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Харківській області з 01.02.2000 року, завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити. Ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого, погодженого прокурором - задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 06 червня 2024 року скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_9 , погодженого прокурором спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» в межах строку досудового розслідування, а саме до 03 серпня 2024 року.

Визначити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42261368; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0085314, призначення платежу - застава), протягом дії ухвали.

Сума застави може бути внесена підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у розмірі, визначеному в цій ухвалі, у національній грошовій одиниці України, на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області.

Внесенню підлягають грошові кошти у розмірі 787 280 (сімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят) грн., що становить різницю нового визначеного розміру застави у сумі 908 400 грн. та фактично сплаченого розміру застави у сумі 121 120 грн. (908 400 - 121 120 = 787 280), які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 42261368; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0085314, призначення платежу - застава).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця проходження служби;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк - до 03.08.2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4