УХВАЛА

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 753/5340/18

провадження № 51-1788ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Київського апеляційного суду від 08 лютого

2024 року щодо неї,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить

про перегляд вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу захисником подано без додержання вимог

пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3, ч. 6 цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень

при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник

у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених саме судом апеляційної інстанції під час постановлення оскарженого вироку, які б відповідно

до положень ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням приписів статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для його скасування.

При цьому захисник, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування вироку апеляційного суду, не наводить у касаційній скарзі обґрунтування зазначеної позиції із урахуванням положень ст. 412 цього Кодексу.

Натомість захисник в обґрунтування незаконності оскарженого судового рішення, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, захисник у касаційній скарзі, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої,

як на підставу, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування оскарженого вироку, жодних доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 цього Кодексу не наводить.

До того ж позиція захисника є суперечливою, оскільки він, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та зазначаючи

про недоведеність винуватості його підзахисної у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, одночасно посилається на невідповідність призначеного їй покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої.

Також, як убачається з прохальної частини касаційної скарги, захисник порушує питання про зупинення виконання оскаржуваного вироку до перегляду його судом касаційної інстанції, однак доводів на обґрунтування зазначеної вимоги мотивувальна частина касаційної скарги не містить.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи,

яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Положеннями ст. 436 КПК, визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни,

а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак вимоги захисника до касаційного суду про скасування вироку апеляційного суду та залишення без змін вироку суду першої інстанції, а апеляційної скарги прокурора - без задоволення не узгоджуються з вищенаведеними вимогами процесуального закону. При цьому варто зауважити, що згідно з положеннями процесуального закону в повноваження суду касаційної інстанції не входить розгляд апеляційної скарги.

Крім того, вимоги захисника до касаційного суду про скасування цивільного позову та скасування стягнення процесуальних витрат також не належать до повноважень касаційного суду, визначених ст. 436 КПК.

Отже, захисник має чітко зазначити у прохальній частині касаційної скарги, яке саме рішення повинен прийняти Суд з урахуванням положень вказаної статті.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Крім цього, захисник всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК не додав до касаційної скарги доданих до неї додатків у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття

касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом

з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду

від 08 лютого 2024 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3