У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000066,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України, не має зареєстрованого місця проживання,

-обвинуваченого за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджено за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час його тримання під вартою, починаючи з 15.02.2021 і до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь:

- держави витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертиз, в сумі 172239 грн 76 коп.;

- потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, на які послався суд у вироку.

Зазначив, що не має ніякого відношення до вбивства ОСОБА_9 , та стверджує, що його обмовив ОСОБА_10 та інші особи. В свою чергу, він обмовив себе, зізнавшись у вчиненні вбивства.

Посилається на те, що був затриманий працівниками поліції приблизно о 05:00 після того, яка він повідомив, що начебто вбив людину. Він повідомив оператору спецлінії «102», що знаходиться у гуртожитку, і коли приїхали працівники поліції, він підтвердив, що саме він телефонував, після чого був затриманий. Заперечує показання свідка ОСОБА_11 (працівника поліції), який пояснив, що він ( ОСОБА_12 ), побачивши працівників поліції, змінив напрямок руху, тобто намагався уникнути відповідальності.

Апелянт просить врахувати пояснення свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що в своїй приватній розмові з ОСОБА_10 , останній повідомив, що саме він вбив ОСОБА_9 , а його причетність ніхто не зможе довести.

Зазначив, що показання свідка ОСОБА_14 є неправдивими, оскільки вона перебувала в дружніх стосунках з ОСОБА_10 .

Заперечує висновки суду про те, що показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтверджують його вину. Зазначає, що ці свідки не були очевидцями конфлікту між ним та ОСОБА_9 .

Стверджує, що свідок ОСОБА_14 послалася на отримане наступного дня повідомлення від ОСОБА_10 про конфлікт між ним та потерпілим, а тому, на його думку, у неї склалося хибне враження, що вона чула у вечірній час саме його голос.

Посилаючись на дані протоколу огляду події від 15.02.2021, відеозапису та фототаблиці зображень з місця події, апелянт зазначив, що зміст письмових доказів свідчить, що відбулася гучна бійка, яку мешканці гуртожитку повинні були помітити. Однак, досудове розслідування не виявило свідків події.

Обвинувачений вважає, що отримані потерпілим тілесні ушкодження в результаті боротьби або самозахисту вказують на те, що вбивство здійснене мешканцем гуртожитку. Тому вважає, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин вбивства ОСОБА_9 .

Також вказав, що суд першої інстанції не звернув увагу, на те, що він викликав працівників поліції в присутності інших осіб, вказавши, що начебто він вчинив злочин. Проте, досудове розслідування та суд першої інстанції не розглядали причетність інших осіб до вчинення злочину, не перевірили аргументи, які він приводив на свій захист.

Зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на показання свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що чула приглушений крик « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким є ОСОБА_17 . Досудовим розслідуванням не розглядалось причетність ОСОБА_10 до злочину, проте ОСОБА_10 неодноразово судимий за тяжкі злочини. Зазначив, що ОСОБА_10 у суді першої інстанції допитаний не був у зв`язку зі смертю останнього.

Просить врахувати, що в суді він пояснив, що обмовив себе при проведенні слідчого експерименту 25.05.2021. Він надавав допомогу ОСОБА_9 безпосередньо після вбивства, а тому бачив і знав, де перебував ОСОБА_9 , та місця знаходження крові потерпілого.

Вважає, що висновки експертиз щодо знаходження крові ОСОБА_9 на його одежі свідчать на користь його невинуватості, оскільки підтверджуються його показання щодо надання ОСОБА_9 допомоги.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 лютого 2021 року в період часу з 01:30 год по 04:30 год, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у гуртожитку, який розташований по АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_9 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті останньому, взявши до рук частину дерев`яного стільця, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті, діючи з особливою жорстокістю, наніс ОСОБА_9 не менше ніж 97 ударів в область голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок останнього.

Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_9 , в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді чисельних ран, синців та саден в ділянці голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, повних поперекових переломів основних фаланг 2,4 пальців правої кісті, крововиливів у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні, крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку з забоєм речовини головного мозку, лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа, переломів ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням вісцеральної та паріетальної плеври і тканини нижньої долі лівої легені (150 мл темної рідкої крові у плевральній порожнині зліва), яка супроводжувалась травматичним шоком.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю. Дії обвинуваченого кваліфіковані за п. 4 ч.2 ст.115 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Потерпілий повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, до суду не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину доведена поза розумним сумнівом.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді вину у вчиненні злочину не визнав. Пояснив, що з 14.02.2021 він перебував у гуртожитку у свого знайомого ОСОБА_18 , де вони вживали алкогольні напої. Не заперечував, що в гуртожитку зустрів наглядно знайомого ОСОБА_19 , заходив до нього у кімнату, де забув свій верхній одяг, а тому знову пішов до кімнати ОСОБА_20 , але двері були зачинені. ОСОБА_10 зателефонував та з`ясував, що ОСОБА_21 уїхав. Він залишав свій автомобіль біля гуртожитку, але ввечері він виявив, що автомобіля вже не було на місці.

ОСОБА_10 заявив, що не знає, де автомобіль, а ОСОБА_21 на телефонний дзвінок не відповідав. ОСОБА_10 запропонував йому виламати двері в кімнату ОСОБА_22 . Він не погодився на цю пропозицію, але ОСОБА_10 за допомогою сокири відчинив двері в кімнату ОСОБА_23 кімнаті він побачив, що його куртка була на стільці у тому ж місці, де він її залишив, але з кишені куртки зникли документи та ключі від його автомобілю. Тому він зрозумів, що саме ОСОБА_21 викрав автомобіль.

Він зайшов до кімнати ОСОБА_20 та став його чекати. Прокинувся він від того, що ОСОБА_21 наносив йому удари стільцем по спині та по голові. Він намагався захиститися, але від ударів втратив свідомість та не пам`ятає подальші події. Коли прокинувся, то в кімнаті нікого не було, горіло світло, речі були розкидані. У ванній кімнаті він побачив ОСОБА_24 , який тримав у руках палку, а на підлозі лежав ОСОБА_25 . Він запитав, що сталося, а ОСОБА_10 відповів, що вбив щура. Він підійшов до ОСОБА_20 перевірити, чи він живий та намагався надати йому допомогу, але почувши хрип, злякався та вийшов.

Після цього ОСОБА_10 наказав йому телефонувати до поліції та сказати, що це він вбив щура. Побоюючись ОСОБА_24 , він зателефонував на номер «102» та повідомив поліцію, що він вбив щура. Стверджував, що ОСОБА_10 весь час знаходився поруч з ним та наполягав, щоб він на спецлінію повідомляв, що він ( ОСОБА_12 ) вбив щура. Коли приїхали працівники поліції, він вийшов назустріч та разом з ними повернувся до гуртожитку та показав, що сталося. Потім його відвезли до відділення поліції, де він надав показання, які йому спадали на думку, обмовляючи себе. Під час слідчого експерименту він вигадував всі події та обмовляв себе.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні вбивства за обставин, встановлених судом.

Зокрема, щодо доводів про недоведеність його вини у вчиненому вбивстві потерпілого, колегія суддів зазначає, що ці доводи позбавлені підстав, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 15.02.2021 о 04:42 на гарячу лінію «102» надійшло повідомлення ОСОБА_6 про те, що у гуртожитку по вул. Георгія Гонгадзе він вчинив вбивство чоловіка на ім`я ОСОБА_26 , повідомивши, що вбивство вчинив ніжкою від стільця, а труп знаходиться у ванній кімнаті.

Зазначені відомості містяться у рапорті чергового ЧЧ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області (т.2, а.с.134- 135).

З даних протоколу огляду предмету від 02.04.2021 та додатку до нього диску CD-R, на якому міститься аудіо запис, досліджених судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_6 , зателефонувавши 15.02.2021 на спецлінію «102», повідомив, що щойно він вбив у гуртожитку чоловіка на ім`я ОСОБА_26 . Повідомив, що ОСОБА_26 вкрав у нього машину, в якій він жив, за що він його і вбив. Розповів, що чекав Йосю вдома у гуртожитку, а той його почав бити стільцем, він відібрав у чоловіка стілець та ніжкою від стільця вбив. Неодноразово повторював: «я вбив щура» (т.5 а.с.58-63, 64).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що безпосередньо після зазначеного повідомлення обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий біля гуртожитку, де виявлено труп потерпілого.

Так, відповідно протоколу затримання від 15.02.2021, слідчим МРУП ГУНП в Миколаївській області затримано ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні вбивства ОСОБА_9 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. При затриманні здійснено особистий обшук ОСОБА_6 , в ході якого вилучено його одяг: джинсові штани сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, кофту сірого кольору та кросівки. Зауважень при затриманні підозрюваний не мав (т.2 а.с.185-188).

Про обставини затримання ОСОБА_6 повідомив суду свідок ОСОБА_11 (працівник патрульної поліції), який пояснив, що в лютому 2021 року на службовий планшет надійшло повідомлення про вчинене вбивство у гуртожитку по вул. Георгія Гонгадзе. Коли працівники поліції під`їжджали на місце, звернули увагу на особу, яка була неохайно вдягнута та у нетверезому стані. Побачивши наряд, цей чоловік змінив напрямок руху. Було затримано ОСОБА_6 , який не чинив опір, та повідомив, що вбив потерпілого під час бійки. Разом з ОСОБА_6 зайшли в гуртожиток, де у вбиральні побачили труп чоловіка, який лежав на підлозі напівоголений, навкруги були розбиті меблі, сліди крові.

Отже, колегія суддів наголошує, що безпосередньо у повідомленні на спецлінію «102», а також при затриманні, зокрема свідкові ОСОБА_11 , а також при складанні протоколу затримання, ОСОБА_6 пояснював, що саме він вчинив вбивство потерпілого ОСОБА_20 , і взагалі не повідомляв про вчинення вбивства іншою особою, про що він зазначив лише в суді.

Окрім того, доводи апелянта про вчинення вбивства іншою особою, спростовано даними протоколу слідчого експерименту від 25.05.2021, в ході якого ОСОБА_6 детально розповів та вказав на місці події обставини кримінального правопорушення, а також пояснив про механізм вчинення ним вбивства потерпілого (т.5 а.с.87-92).

Так, при проведенні слідчого експерименту 25.05.2021, підозрюваний ОСОБА_6 на місці події в гуртожитку по АДРЕСА_1 , піднявшись на 4-й поверх, направився зі сходів ліворуч, привів до кімнати №94, де проживав його знайомий ОСОБА_27 , пояснив, що разом з ним вони спілкувались та вживали спиртні напої. Потім він показав на двері кімнати, розташованої поруч, та пояснив, що в цій кімнаті проживав ОСОБА_28 ( ОСОБА_9 ), до якого він також заходив у кімнату для спілкування. Через деякий час повернувся до кімнати ОСОБА_27 , де вони продовжили спілкування. Потім йому потрібно було йти на роботу, та він згадав, що в кімнаті ОСОБА_9 забувся свою куртку. Повернувшись за курткою виявив, що двері в кімнату ОСОБА_9 зачинені. Повернувся до ОСОБА_27 та попросив його зателефонувати ОСОБА_28 . З їх телефонної розмови він зрозумів, що ОСОБА_28 уїхав. Після чого, він взяв у ОСОБА_27 кофту та пішов на роботу. З роботи до гуртожитку він повернувся близько 18-00 год., з метою забрати свої речі та автомобіль. Біля гуртожитку побачив, що автомобіля немає на тому місці, де він його залишив. Він зайшов у гуртожиток до ОСОБА_27 запитати, чи не знає він, де його автомобіль. ОСОБА_27 відповів, що не знає та вони продовжили з ним спілкуватися про те, як це могло статися. Вказав, що він вирішив дочекатися ОСОБА_9 , підійшов до його кімнати, двері якої були відчинені, лише прикриті. В кімнаті ОСОБА_9 виявив свою куртку на стільці, на якому він її залишив.

Коли перевірив вміст кишень куртки, виявив відсутність документів та ключів від машини. Вирішив дочекатися ОСОБА_9 в його кімнаті, щоб з`ясувати обставини, можливо, той взяв машину покататися. Очікуючи ОСОБА_9 , він заснув. Прокинувся він від того, що його хтось б`є, та побачив ОСОБА_9 . Також підозрюваний зазначив, що ОСОБА_9 наносив йому удари стільцем зверху в область голови. Він намагався захиститися від ударів. Скільки ОСОБА_9 наніс ударів, не пам`ятає, але більше двох разів, після яких стілець розбився. Він відштовхнув ОСОБА_9 від себе та почав відходити до дверей кімнати. Коли він вже вийшов з кімнати, ОСОБА_9 підняв з підлоги частину розбитого стільця та кинув в нього, попавши йому в плече. Він намагався словесно заспокоїти ОСОБА_9 , але той взяв ще одну палицю від стільця та знову кинув у нього. Після цього, він розвернувся та пішов по коридору в напрямку балкону. ОСОБА_9 ще раз в нього щось кинув та з палицею в руці пішов на нього. Тоді він підібрав з підлоги палицю, взявши її до правої руки, та коли ОСОБА_9 підійшов до нього та почав наносити удари палицею, він лівою рукою захищався від ударів ОСОБА_9 , а правою почав наносити тому удари у відповідь. Кількість нанесених ударів назвати не зміг. Далі, вказав, що ОСОБА_9 відтіснив його до ванної кімнати та продовжував наносити йому удари. У ванній кімнаті ближче до умивальнику вони знову продовжили наносити удари один одному, він лівою рукою закривався від ОСОБА_9 , а правою наносив хаотичні удари ОСОБА_9 , по руці, по нозі, по тулубу.

Вказав, що він вихопив з руки ОСОБА_9 його палицю та відкинув її у бік. Потім вони продовжили битися та боротися. Удари наносили один одному руками хаотично, можливо ще наносили удари ногами, не пам`ятає. Вони весь час пересувались по ванній кімнаті, падали на підлогу, підіймались. Потім в ході бійки він штовхнув ОСОБА_9 та той впав на підлогу на спину головою до пральної машини. Після цього він вийшов у коридор, де побачив на підлозі палицю та взяв її для захисту, але побачив, що ОСОБА_21 не підіймається. Потім залишив палицю в коридорі біля дверей ванної кімнати та знову зайшов у ванну кімнату.

ОСОБА_9 лежав на підлозі, не подавав ознак життя, тому він став натискати йому на грудну клітину, щоб зробити масаж серця. При цьому ОСОБА_9 хрипів. Він припідняв ОСОБА_9 , щоб віднести до кімнати, але лише розвернув його у напрямку головою до вхідних дверей та знову поклав на підлогу. Після чого, він пішов до кімнати, щоб викликати поліцію. Він повернувся у кімнату ОСОБА_9 , де на стільці біля ліжку висіла його куртка, в кишені якої був його телефон. З телефоном він знову повернувся до ванної кімнати, подивився, що ОСОБА_9 не дихає та зателефонував у поліцію. Оператору «102» повідомив, що вбив щура.

Потім йому зателефонували з іншого номера та запитували, як дістатися до гуртожитку, йому зателефонували ще раз, сказавши, що не можуть знайти. Він спустився до входу в гуртожиток та направився назустріч працівникам поліції. Поліцейським він повідомив, що це він їх викликав та причетний до цього. Під час конфлікту інших людей не було. Після конфлікту та коли викликав поліцію він не заходив до свого знайомого ОСОБА_27 та не повідомляв про те, що сталося. ОСОБА_6 , знаходячись у кімнаті ОСОБА_29 , показав, де саме відбувалася бійка. Потім показав місце, де в коридорі відбувалась між ними бійка, в ході якої він наносив удари ОСОБА_9 , та місце у ванній кімнаті, де продовжувалась бійка.

Колегія суддів встановила, що обставини, про які повідомив ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту, повністю узгоджуються з даними, які встановлені при досліджені диску, на якому зафіксовано повідомлення ОСОБА_6 про вчинене вбивство, а також з поясненнями свідка ОСОБА_11 про обставини затримання ОСОБА_6

Всупереч доводам апелянта про те, що він себе обмовив при проведенні слідчого експерименту, колегія суддів також зауважує, що дана слідча дія проведена в обстановці, яка виключала будь-який тиск на підозрюваного, або б викликала сумніви у правдивості наданих ним пояснень. Зазначена слідча дія проведена із застосуванням відеозапису, у присутності захисника, за участю понятих.

Окрім того, подія мала місце 15.02.2021, а слідчий експеримент проведено 25.05.2021, тобто через значний період часу після події. Зазначені ОСОБА_6 обставини злочину, зокрема, про вчинення вбивства саме ним, повністю співпадають з тими обставинами, які він зазначив безпосередньо після вчиненого злочину у повідомленні на спецлінію «102» щодо вчинення.

Також слід зазначити, що ОСОБА_6 був своєчасно наданий захисник, з яким він в змозі був узгодити свою позицію.

За такого, відсутні підстави вважати, що обвинувачений себе обмовив.

Окрім того, дані про обставини вчинення злочину, про які ОСОБА_6 повідомив при проведенні слідчого експерименту, повністю узгоджуються з даними, що містяться у письмових доказах, на які суд першої інстанції послався у вироку, та які беззаперечно вказують на вчинення вбивства саме ОСОБА_6 .

Так, з протоколу огляду місця події від 15.02.2021 з відеозаписом та таблицею зображень вбачається, що в період часу з 06:27 год. по 08:45 год. проведено огляд ванної кімнати, розташованої на четвертому поверсі будинку гуртожитку по АДРЕСА_1 , де на підлозі виявлено труп чоловічої статі з численним тілесними ушкодженнями, який оглянуто та направлено до МОБ СМЕ, також виявлено та вилучено.

Колегія суддів зауважує, що саме ОСОБА_6 вказав працівникам поліції місце вчиненого злочину.

Окрім того, при проведенні огляду місця події виявлено та вилучено змиви зі стін з нашаруваннями речовини бурого кольору.

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №СЕ-19/115/2866-БД від 08.04.2021 (т.3 а.с. 23-40), у змивах зі стіни біля вхідних дверей до кімнати, з лінолеуму в коридорі біля дверей кімнати, зі стіни при вході до туалету (кімната) зліва, з плитки умивальника та у змиві РБК з відкосу вікна туалету виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки. Ці генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у змивах, збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та не збігаються генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 . Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених у змивах, від ОСОБА_6 виключається.

Окрім того, при огляді місця події вилучено уламки від дерев`яної палиці; декілька дерев`яних палиць; змиви речовин бурого кольору зі стін, підлоги (т.2 а.с. 138-150).

Тобто, ці дані підтверджують пояснення ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту про бійку з потерпілим, під час якої він застосовував уламки меблів, наносячи ними удари по тулубу потерпілого.

З даних протоколу обшуку від 15.02.2021 (т.2 а.с. 165-174) вбачається, що при проведенні обшуку кв. АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого, виявлено та вилучено декілька дерев`яних палиць зі слідами речовини бурого кольору.

Виявлені предмети були об`єктами експертних досліджень. Так, висновками судових молекулярно-генетичних експертиз встановлено наступне:

- згідно висновку №КСЕ-19/115-21/2906 від 13.05.2021, на дерев`яній палиці, виявленої з полу у туалеті, а також на дерев`яній палиці, виявленої з підвіконня у туалеті, виявлено кров людини та клітини з ядрами, і встановлено їх генетичні ознаки, які збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 . Походження генетичних ознак крові людини та клітин з ядрами виявлених на дерев`яних палицях від ОСОБА_6 виключається (т.4 а.с. 170-183);

- згідно висновку №КСЕ-19/115-21/2876 від 08.04.2021 на двох дерев`яних палицях, виявлених біля входу до туалету, виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки, які збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (т.4 а.с. 197-207);

- згідно висновку №КСЕ-19/115-21/2875 від 12.05.2021, на дерев`яних палицях, виявлених при вході до туалету та в коридорі з тумби, виявлено клітини з ядрами без домішки крові та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 та невстановленої особи жіночої статі та не містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 (т.4 а.с. 221-234);

- згідно висновку №КСЕ-19/115-21/2885 від 09.04.2021 (т.5 а.с. 3-14), на трьох дерев`яних палицях, виявлених під час обшуку у кімнаті потерпілого, а саме біля вхідної двері кімнати, біля ліжка та посеред кімнати, виявлено клітини з ядрами з домішкою крові та встановлено їх генетичні ознаки.

Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на дерев`яній палиці «1» (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6

На дерев`яній палиці «2» виявлено клітини з ядрами без домішки крові та встановлено їх генетичні ознаки, які є змішаними та ідентифікації не придатні.

На дерев`яній палиці «3» виявлено поодинокі клітини з ядрами без домішки крові, встановити генетичні ознаки яких не представляється за можливе у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом (або відсутністю) ДНК в даних об`єктах.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що є цілком вмотивованим висновок суду першої інстанції про те, що при детальному аналізі протоколу огляду місця події від 15.02.2021 і протоколу обшуку від 15.02.2021, та співставленні даних цих протоколів із даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.05.2021, вбачається, що саме в тих місцях (в кімнаті, в коридорі біля входу до ванної кімнати та у ванній кімнаті), на які вказував підозрюваний ОСОБА_6 при проведені слідчого експерименту, в ході огляду місця події та обшуку було виявлено кров, яка належала потерпілому ОСОБА_9 .

Також слід зазначити, що в своїх показаннях в суді першої інстанції, а також в аналогічних доводах в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що ОСОБА_10 не розповідав йому про обставини вбивства ОСОБА_9 , а лише сказав, що вбив щура. Тому, побоюючись ОСОБА_24 , він зателефонував на лінію «102».

Проте, ці доводи є неспроможними, з огляду на наведені дані протоколів огляду місця події, протоколу обшуку та протоколу слідчого експерименту, оскільки, за таких обставин ОСОБА_6 не могло би бути відомо, де саме відбувалась бійка з ОСОБА_9 , та він не мав би змоги точно вказати ці місця, оскільки під час проведення огляду місця події та обшуку не був присутнім.

Окрім того, показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні, спростовуються наступними висновками експертиз.

Згідно висновку судово-медичної експертизи речових доказів №СЕ-19/115-21/2877-БД від 08.04.2021 (т.3 а.с. 104-118), на джинсових штанах, светрі, які вилучені у ОСОБА_6 при затриманні, виявлено кров людини та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки.

Зокрема: на лицевій поверхні передньої частини правої штанини, на лицевій поверхні передній частині лівої штанини, на лицевій поверхні задньої частини правої штанини, на лицевій поверхні задньої частині лівої штанини, на лицевому боці правого рукава светра, на лицевому боці лівого рукава светра.

Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на джинсових штанах, на светрі збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 .

Походження генетичних ознак клітин з ядрами з домішкою крові, виявлених на джинсових штанах, светрі від ОСОБА_6 виключається.

Відповідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/115-21/2897-БД від 14.04.2021, у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_6 виявлено клітини з ядрами без домішку крові та встановлено їх генетичні ознаки. Ці генетичні ознаки є змішаними, містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 (т.3 а.п. 74-83).

Отже, спростовано пояснення ОСОБА_6 в суді, а також у доводах апеляційної скарги, про те, що кров ОСОБА_9 могла потратити на нього в той час, коли він намагався реанімувати потерпілого, робив йому масаж серця шляхом натискання на грудну клітину.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, зазначивши, за вказаних обвинуваченим обставин, в такому випадку, кров потерпілого ОСОБА_30 не могла би потрапити на задню частину джинсових штанів ОСОБА_6 .

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №568 (т.2 а.с. 155-163), смерть ОСОБА_9 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді чисельних ран, синців та саден в ділянці голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, повних поперекових переломів основних фаланг 2,4 пальців правої кісті, крововиливів у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні, крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку з забоєм речовини головного мозку, лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа, переломів ребер по різним анатомічним лініям з пошкодженням вісцеральної та паріетальної плеври і тканини нижньої долі лівої легені (150 мл темної рідкої крові у плевральній порожнині зліва), яка супроводжувалась травматичним шоком, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні пошкодження у вигляді чисельних ран в ділянці обличчя, волосяної частини голови та правої верхньої кінцівки;-чисельних синців та саден в області голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок; повних поперекових переломів основних фаланг 2,4 пальців правої кісті; чисельних крововиливів у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобній ділянці справа, що розповсюджується на скроневу ділянку та правий скроневий м`яз, по центру тім`яної ділянки справа, на межі тім`яної та потиличної ділянки справа, а також в потиличній ділянці справа; множинних крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку з забоєм речовини головного мозку;

лінійного перелому кісток склепіння та основи черепа; локальних переломів 5,6 ребер по передньо-пахвовій лінії зліва, 6 ребра по задньо-пахвовій лінії зліва, 8 ребра по лопатковій лінії зліва, 9 ребра на межі лопаткової та задньо-пахвової лінії зліва, 10-11 ребер по лопатковій лінії зліва з пошкодженням паріетальної плеври та вистоянням кісткових уламків в плевральну порожнину, 5,6,9,10 ребер по лопатковій лінії справа; пошкоджень вісцеральної плеври та тканини нижньої долі лівої легені по зовнішній її поверхні (150 мл темної рідкої крові у плевральній порожнині зліва).

Враховуючи характер та морфологічні властивості усіх тілесних пошкоджень виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_9 , а також дані медико-криміналістичного дослідження, за висновком експертизи, вони утворились не менш ніж від 97 ударних впливів якогось твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, що має ребра.

За ступенем тяжкості дані тілесні пошкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень та перебувають у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 . Локалізація тілесних пошкоджень в області верхніх кінцівок може свідчити про те, що вони могли бути отримані в результаті можливої боротьби або самозахисту.

З огляду на висновки судово-медичної експертизи, тобто з урахуванням характеру, локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого, їх значної кількості, механізму та тривалості їх спричинення, використане знаряддя злочину, доводять обвинувачення у вчинені ОСОБА_6 умисного вбивства ОСОБА_9 з особливою жорстокістю.

Також колегія суддів наголошує, що встановлені при проведенні судово-медичної експертизи дані щодо характеру тілесних ушкоджень, їх локалізації свідчать про правдивість пояснень ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту, в ході якого він відтворив, яким саме чином вчинив вбивство, застосовуючи уламки деревяного стільця, наносячи потерпілому удари по різним частинам тулубу.

Суд першої інстанції у вироку зазначив, що відповідно протоколу освідування особи від 15.02.2021 (т.2 а.с. 196-197) та висновку судово-медичної експертизи (т.5 а.с. 53-55), у ОСОБА_6 мали місце тілесні пошкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, саден, синців в ділянці лівої верхньої та правої нижньої кінцівки, грудної клітини, спини. Дані тілесні пошкодження утворились від не менш ніж шести ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги, стілець та інші предмети, з давністю утворення до доби до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне).

З пояснень обвинуваченого слідує, що ці тілесні ушкодження, які є легкими тілесними ушкодженнями, утворилися саме під час перебування у кімнаті за місцем проживання потерпілого, який, побачивши ОСОБА_6 за місцем свого проживання, розпочав бити останнього стільцем.

Разом з тим, ОСОБА_6 заподіяв потерпілому не менш ніж від 97 ударних впливів частиною деревяного стільця, які за ступенем тяжкості у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень та перебувають у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Крім того, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні, спростовуються показаннями допитаних в суді свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що на четвертому поверсі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , де вона мешкає, 14.02.2021 приблизно о 19-00 бачила обвинуваченого ОСОБА_6 , який був присутній при конфлікті гуртожитку був конфлікт між мешканцем гуртожитку ОСОБА_17 та незнайомим чоловіком.

Вночі, приблизно о третій годині, вона виходила до вбиральні, та з боку кімнати ОСОБА_20 чула його приглушений крик: « ОСОБА_31 , Толя», але криків про допомогу не було. При цьому в коридорі нікого не було. Інших криків та голосів інших осіб вона не чула. Про конфлікт між ОСОБА_32 та ОСОБА_6 їй нічого не відомо. О п`ятій годині ранку від працівників поліції дізналася про вбивство ОСОБА_22 .

Пояснення свідка в суді узгоджуються з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.05.2021, згідно яким свідок ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який 14.02.2021 у вечірній час знаходився у коридорі будинку АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_17 (т.5 а.с.77-79).

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що проживає на четвертому поверсі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , а потерпілий ОСОБА_21 був її сусідом. Обвинуваченого ОСОБА_6 вона бачила у гуртожитку декілька разів, коли він приходив в гості до її сусіда ОСОБА_24 разом з ОСОБА_6 вона ніколи не бачила. В лютому 2021 року у вечірній час, після 21 години, з вбиральні вона чула гучні голоси двох чоловіків. Один голос точно належав ОСОБА_33 , а другий - ОСОБА_6 . Вони розмовляли дуже голосно, вона зрозуміла, що вони сварились. Суті сварки вона не чула. Вона не виходила в коридор.

Про те, що ОСОБА_20 вбито, вона дізналася вранці він працівників поліції. Наступного дня від ОСОБА_24 вона дізналась, що ОСОБА_21 вкрав у ОСОБА_6 машину та документи, через що між ними була сварка та вони розбирались через цю машину. ОСОБА_6 вона декілька разів бачила у ОСОБА_24 чоловічий голос, який вона чула під час сварки, точно не належав ОСОБА_34 , його голос вона добре знала.

Отже, всупереч доводам апелянта, свідок ОСОБА_14 на запитання суду впевнено пояснила, що другий чоловічий голос, який вона чула з ванної кімнати разом з голосом ОСОБА_9 під час сварки, точно не належав ОСОБА_10 .

Допитана в суді свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона працює комендантом гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1 , але вона не була безпосереднім свідком подій, прийшла до гуртожитку вранці.

За таких обставин, аналізуючи досліджені судом першої інстанції докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що висловлена обвинуваченим ОСОБА_6 версія щодо непричетності до вбивства ОСОБА_9 , свого підтвердження не знайшла.

Судом першої інстанції допитаний свідок ОСОБА_13 , який не був безпосереднім свідком обставин кримінального правопорушення, а про смерть ОСОБА_9 дізнався десь у березні-квітні 2021 року зі слів ОСОБА_10 та що нібито останній вчинив вбивство.

Оскільки показання цього свідка засновані на власних припущеннях, які не підтверджені іншими належними та допустимими доказами, та спростовані показаннями свідка ОСОБА_14 , то вони обгрунтовано поставлені судом першої інстанції під сумнів як такі, що не підтверджують версію обвинуваченого.

Що стосується ОСОБА_24 , на якого обвинувачений вказує як на особу, яка вчинила вбивство, то з досліджених судом доказів вбачається, що в ході досудового розслідування ОСОБА_6 не вказував на нього як на особу, яка вчинила вбивство (за версією ОСОБА_6 ). Окрім того, жоден доказ не вказує на причетність цієї особи до злочину, і при проведенні досудового розслідування ОСОБА_24 не допитано. В свою чергу, в апеляційній скарзі обвинувачений зазначив, що ОСОБА_10 помер, а тому не був допитаний в суді першої інстанції. За такого, на переконання колегії суддів, є достатні підстави вважати, що вказуючи на вчинення злочину іншою особою, що не підтверджено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12.06. 2018 у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненого з особливою жорстокістю.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що покарання призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості злочину, який відноситься до особливо тяжкого, конкретні обставини провадження та спосіб вчинення злочину.

Також достатньо враховані дані про особу винного, який не судимий в силу ст. 89 КК України, характеризується задовільно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи (т.5 а.п.201-205) ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв клінічні ознаки «Розладів психіки і поведінки внаслідок сполученого вживання різних психоактивних речовин. Синдром залежності», які за глибиною та ступенем виразності не досягли психотичного рівня, та не позбавляють його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3