17.04.2024 Справа № 363/1821/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в м. Вишгороді в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2024 року за № 000052 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Партизани Генічейського району Херсьрнської області, кримського татарина, громадянина України, військовослужбовця строкової військової служби, старшого майстра 3-го ремонтного відділення бронетанкової техніки 2-го ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти бронетанкової техніки військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

встановив:

в жовтні 2022 року, точну дату, час та місце не встановлено, у ОСОБА_2 , який перебував за місцем несення військової служби, виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право, з метою особистого використання в подальшому, а саме посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керування транспортними засобами категорії « В,С».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення на право керування транспортними засобами, у ОСОБА_2 точну дату та час не встановлено, перебуваючи в АДРЕСА_2 , а саме на території в/ч НОМЕР_1 , вступив у злочинну змову з невстановленою особою, яка за грошову винагороду пообіцяла йому виготовити завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія.

З метою досягнення обумовленої домовленості, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія він у встановленому законом порядку, а саме згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року не отримував, діючи умисно, через мессенджер мобільного додатку «OLX», надав невстановленій особі свій фотознімок та анкетні дані, які використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.11.2022 року.

В подальшому, в листопаді 2022 року, точну дату та час не встановлено, невстановлена особа, за допомогою служби доставки ТОВ «Нова Пошта», надіслала ОСОБА_2 підроблене посвідчення водія, яке відповідно до висновку експерта не відповідає аналогічним документам даного типу, що знаходяться в офіційному обігу на території України, та який виготовлений не установою, що здійснює виготовлення бланків типових документів, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.11.2022 року на ім`я ОСОБА_2 з наданням права керування транспортними засобами категорії «В, С» для його особистих потреб, за що останній сплатив грошові кошти в сумі 6700 гривень.

18.03.2024 року близько о 11 год. 30 хв., ОСОБА_2 , який рухався на автомобілі «ВАЗ 2109» з д.н.з. НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 зупинено працівниками Вишгородського РУП ГУНП в Київській області з метою перевірки документів.

В подальшому, на вимогу працівників Вишгородського РУП ГУНП в Київській області пред`явити для перевірки документи, ОСОБА_2 , маючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, знаючи що наявне при ньому посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.11.2022 на його ім`я є завідомо підробленим та не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 16.09.2020 року, достовірно знаючи, що посвідчення водія у встановленому законом порядку, а саме згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року - не отримував, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та знаючи, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них посвідчення водія на право керування транспортними засобами, яке знаходиться в офіційному обігу на території України, надав інспектору Вишгородського РУП ГУНП в Київській області завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.11.2022 року на ім`я ОСОБА_2 , з наданням права керування транспортними засобами категорії «В,С», бланк якого згідно висновку експерта виготовлений не поліграфічним підприємством, що здійснює виготовлення бланків типових документів та вищевказане посвідчення водія не відповідає вимогам до продукції даного виду, що діють на території України, чим вчинив використання завідомо підробленого документа.

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних провопорушень, передбачених передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», з 24 лютого 2022 року й донині в Україні діє воєнний стан.

Беручи до уваги викладене, та з огляду на те, що територія України та військові об`єкти зазнають систематичних ракетно-бомбових ударів, з метою запобіганню розголошенню відомостей у сфері оборони, забезпечення безпеки осіб та дотримання інтересів охорони держави, відповідно до ст. 27 КПК України у справі слід здійснювати закритий розгляд.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_3 , встановлені обставини вчинення вказаних кримінальних правпопорушень, передбачених ОСОБА_2 , не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином суд визнає доведеною вину ОСОБА_2 у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає право керування транспортними засобами з метою його використання та у використанні завідомо підробленого документа, в зв`язку з чим кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній є військовослужбовцем строкової служби під час воєнного стану, на обліку лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, неодружений, має постійне місце реєстрації та проживання, кримінальне правопорушення вчинив уперше, позитивно характеризується за місцем проходження служби, не судимий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, та, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, у виді пробаційного нагляду, оскільки обвинувачений ізоляції від суспільства не потребує.

При цьому, на обвинуваченого суд вважає необхідним покласти виконання обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і за цим законом призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України 1 (один) рік пробаційного нагляду;

за ч. 4 ст. 358 КК України 1 (один) рік пробаційного нагляду.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань остаточно ОСОБА_2 визначити покарання 2 (два) роки пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 виконання обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 і 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти командира військової частини НОМЕР_4 про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини НОМЕР_4 .

Здійснення пробаційного нагляду за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_2 покласти на командира військової частини НОМЕР_4 , а в разі звільнення ОСОБА_2 з військової служби на уповноважений орган з питань пробації.

Вирок згідно ч. 2 ст. 49-1 КВК України підлягає виконанню не пізніше десяти днів з дня набрання ним законної сили або звернення його до виконання.

Строк відбування покарання згідно ст. 49-2 КВК України слід обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, командиром військової частини НОМЕР_4 .

За проведення судових експертиз стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 15 145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 6 (шість) коп.

Речові докази по справі: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ №1242 від 05.11.2022 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя