Справа № 353/1054/23
Провадження № 1-кп/353/36/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тлумач кримінальне провадження № 0000091, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2023 року про обвинуваченняОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, раніше не судимого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісне ухилення від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні.

Вказаний кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 08.05.2018 року ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до набуття дитиною повноліття. На підставі даного рішення Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 346/780 від 08.06.2018 року про стягнення із ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 . Стягнення розпочато із 20.02.2018 року.

Після відкриття вищевказаного виконавчого провадження, ОСОБА_7 неодноразово викликався до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для вирішення питання щодо сплати аліментів.

Проте ОСОБА_7 , достовірно знаючи про рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 року, згідно якого він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8 , не маючи наміру виконувати рішення суду та діючи у порушення ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, згідно яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, усвідомлюючи, що він злісно ухиляється від сплати аліментів і бажаючи цього, у період з 20.02.2018 року по 30.08.2023 року внаслідок умисної бездіяльності, реально усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, будучи працездатною особою, офіційно ніде не працюючи та не працевлаштовуючись, не став на облік, як безробітний у Тлумацький відділ Івано-Франківської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості та приховував свої доходи, працюючи у згаданий період неофіційно у невстановлених досудовим розслідуванням суб`єктів господарювання, за що отримував грошові кошти, не сплатив аліментів встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, чим злісно ухилявся від сплати аліментів.

Тобто, знаючи про обов`язок сплачувати аліменти, маючи реальну можливість їх сплачувати, ОСОБА_7 протягом 2018-2023 років злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, визначені рішеннями суду кошти не сплатив, внаслідок чого допустив заборгованість.

Із нарахованих у період з 20.02.2018 року по 30.08.2023 року аліментів по виконавчому листу № 346/780 у сумі 66 923 грн 71 коп, ОСОБА_7 будь-яких коштів не сплатив, у результаті чого станом на 30.08.2023 року виникла заборгованість на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_7 , у період часу з 20.02.2018 року по 30.08.2023 року, проживаючи окремо від своєї неповнолітньої дочки, будучи її батьком, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» із лютого 2018 року, злісно ухилявся від утримання дитини, умисно її життям не цікавився, вихованням не займався, матеріально не забезпечував.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісне ухилення від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального проступку відповідно до викладеного та за обставин, наведених у обвинувальному акті та надав показання про те, що він дійсноу період з 20.02.2018 року по 30.08.2023 року не сплачував аліменти на утримання своєї дитини, оскільки непрацює і, відповідно, жодних коштів немає. Проте на даний час погасив вже майже 11000 грн боргу, має намір влаштуватися на роботу та повністю погасити боргові зобов"язання по аліментах. У вчиненому розкаюється, просив суворо не карати та призначити покарання у виді громадських робіт.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого діяння та призначити покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява, у якій остання просила дане кримінальне провадження розглядати без її участі, має до обвинуваченого матеріальні претензії, оскільки ним борг по аліментах несплачений, просила його покарати на розсуд суду.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд, враховуючи викладене, заслухавши учасників судового засідання та оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у діях, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а також злісному ухиленні від утримання неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 164КК України.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим і передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, класифікується як кримінальний проступок.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку п. 1,2 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до п.6-1 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень».

Виходячи з вищенаведеного, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального проступку та його особу, а саме те, що кримінальний проступок вчинено ним вперше, він є молодий за віком, має місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування завданого збитку, суд вважає дані обставини такими, що дають підстави призначити обвинуваченому покарання передбачене у межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у виді громадських робіт. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Суд також враховує досудову доповідь Івано-Франківського районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 16.01.2024 року, про те, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеки для суспільства чи окремих осіб (а.к.п. 67,68).

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 судом не встановлено.

Керуючись ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_11 МОТРУК