Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/372/24
Провадження № 1-кп/376/183/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 231 162 60 000 354 від 15.12.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, жителя АДРЕСА_1 , працюючого на посаді електромонтера Сквирського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго», неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України,

Встановив:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем фактичного проживання, що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливого мотиву, вирішив обманути свого товариша ОСОБА_6 , а саме: під надуманим приводом, повідомив останнього, що має намір погасити раніше оформлений на потерпілого кредит у ТОВ «Moneyveo». З цією метою ОСОБА_4 , маючи дійсний намір на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 , шляхом обману, дізнався уніфікований код з СМС - повідомлення, який було надіслано потерпілому для підтвердження входу до програмного комплексу ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», яке здійснює онлайн - кредитування під брендом «Му Credit», тобто повідомив потерпілого, що вказана інформація необхідна для погашення ним кредитної заборгованості у ТОВ «Moneyveo», а потерпілий не усвідомлюючи наміру ОСОБА_4 на заволодіння його коштами шляхом шахрайства, надав всю необхідну інформацію.

Надалі, 15.11.2023 о 14.29 год. ОСОБА_4 , використовуючи електронно-обчислювальну техніку - мобільний телефон марки «Ірhone», моделі «XS», ІМЕІ1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який має підключення до мережі Інтернет, з корисливого мотиву, за допомогою програмного комплексу «Му Credit», діючи умисно, шляхом обману, використовуючи раніше отримані від потерпілого особисті дані - паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та уніфікований код доступу, створив особистий кабінет користувача у ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» (), від імені потерпілого та отримав кредит на суму 1000.00 гривень, тобто уклав договір позики №76613172 від 15.11.2023 на вказану суму, які були зараховані на особистий рахунок потерпілого, який відкритий у АТ «Райффайзен Банк» та має наступні реквізити номер карткового рахунку НОМЕР_3 (банківський рахунок НОМЕР_4 ).

У подальшому ОСОБА_4 за допомогою раніше отриманих від потерпілого логіну та паролю, здійснив вхід до «Raiffeisen Online», отримавши доступ до вказаного карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_6 , з якого здійснив незаконний переказ грошових коштів загальною сумою 950,00 гривень, на власний картковий рахунок відкритий в АТ «ПУМБ» за реквізитами: номер карткового рахунку - НОМЕР_5 (банківський рахунок НОМЕР_6 ), чим заволодів грошовими коштами потерпілого на загальну суму 950,00 гривень.

Крім цього, 15 листопада 2023 року о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем фактичного проживання, що по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливого мотиву, використовуючи кінцеве обладнання - мобільний телефон марки «iPhone» моделі «XS», ІМЕІ1 НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_2 , що має доступ до мережі Інтернет, за допомогою раніше отриманих від потерпілого ОСОБА_6 логіну та паролю, здійснив вхід до «Raiffeisen Online», тобто несанкціоновано втрутився у роботу облікового запису потерпілого, який зареєстрований у автоматизованій інформаційній системі AT «Райффайзен банк», та згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю.

Надалі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою збагачення, без дозволу власника, маючи контроль над банківським рахунком потерпілого - НОМЕР_4 , що відкритий у AT «Райффайзен Банк», шляхом заповнення необхідної інформації, перерахував на власний банківський рахунок НОМЕР_6 , відкритий в AT «ПУМБ» грошові кошти в сумі 950,00 гривень.

Крім цього, 15.11.2023 о 14.29 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем фактичного проживання, що по АДРЕСА_2 , будучи ознайомлений з тим, що здійснення безготівкових розрахунків між фізичними та юридичними особами банківськими установами можуть здійснюватися на підставі платіжного доручення - тобто розрахункового документу, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача (п. 1.31 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»), а також будучи обізнаним про те, що електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»), здійснивши несанкціоноване втручання в роботу облікового запису автоматизованої інформаційної системи «Raiffeisen Online», усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_6 , що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі на банківському рахунку НОМЕР_7 , відкритому в AT «Райфайзеи Банк», можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, використовуючи мобільний телефон марки «iPhone» моделі «XS» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , з доступом до мережі Інтернет, умисно підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення. Надалі ОСОБА_4 умисно зазначив завідомо недостовірні відомості у платіжному дорученні щодо наміру платника ОСОБА_6 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів, у сумі 950,00 гривень, з власного банківського рахунку НОМЕР_4 на банківський рахунок НОМЕР_6 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 , яке направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив використання підробленого документа на переказ.

На підставі вищезазначеного завідомо підробленого документа на переказ - платіжного доручення, з карткового рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в розмірі 950,00 гривень на банківський рахунок НОМЕР_6 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки;

ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж;

ч. 1 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ та їх використання.

Під час досудового розслідування 31.01.2024 між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 була укладена Угода про визнання винуватості.

Така угода відповідає вимогам ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, узгоджують вид покарання ОСОБА_4 :

-за ч. 4 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді одного року обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 200 КК України - у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти обов`язки:

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Сторони розуміють наслідки вимог ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 389-1 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України, щиро розкаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просив її затвердити і призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі строком три роки з іспитовим строком один рік та покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засідання не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим, а також повідомив, що шкоду відшкодовано в повному обсязі та будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Також потерпілий ОСОБА_6 на підставі вимог ст. 469 КПК України надав прокурору письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться:

- ч. 4 ст. 190 КК України тяжкий злочин;

- ч. 1 ст. 361 КК України проступок;

- ч. 1 ст. 200 КК України нетяжкий злочин.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро кається, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 190 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, за ч. 1 ст. 361,ч. 1 ст. 200 КК України щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом встановлено - за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 200 КК України - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, за ч. 1 ст. 361 КК України судом не встановлено.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, а саме: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про доцільність та достатність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для його виправлення у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме:

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрат по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 66, 67, 70,75, 76, 190,200,361 КК України, ст. ст. 100, 314, 368-371, 373, 374, 376, 392-395, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

Засудив:

Затвердити угоду, укладену 31.01.2024 між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200 КК України у кримінальному провадженні № 0000354 від 15.12.2023.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 190 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді одного року обмеження волі;

-за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 гривень.

На підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові доказі:

Мобільний телефон марки «iPhone» моделі «XS», який передано під розписку на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому.

Оптичний DVD-диск з написом 5069 із вмістом інформації АТ «Райффайзен Банк»; інформацію, яка перебуває у володінні АТ «ПУМБ» у паперовому вигляді відносно банківського рахунку НОМЕР_5 , а саме: лист №к/Е-07.8/454 від 15.01.2024, рух коштів по рахунку на 9 арк., звіт по транзакціям 7 арк., ІР адреси на 2 арк., додаток 1 та додаток 2 по 1 арк., копія юридичної справи ОСОБА_4 на 4 арк. залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1