13.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/5472/24
1-кп/205/864/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000179 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 серпня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною загально-середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду вогнеметника вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2020 року призупинено військову службу у Збройних Силах України, солдат, в подальшому не працюючого, раніше судимий:

- 18 січня 2023 року вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 4 ст. 185, 75,76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з випробуванням на 3 роки;

- 16 серпня 2023 року вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці;

- 21 грудня 2023 року, вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 4 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 408 ч.3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді вогнеметника вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 76, 77, 105, 106, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 29 квітня 2020 року о 23 год. 50 хв., тобто в умовах особливого періоду, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, самовільно залишив місце служби територію польових артилерійських складів військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , а вільний час використовував на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та не вживаючи заходів до повернення до вказаного місця служби за наявності реальної можливості до цього.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікуються за ст. 408 ч.3 КК України, оскільки він самовільно залишив місце служби з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тоб то у дезертирстві.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав в повному обсязі в межах пред`явленого обвинувачення. Пояснив, що 29 квітня 2020 року, перебуваючи в караулі, вирішив самовільно залишити місце служби та повернутися до дому, у зв`язку з тим, що в нього були сімейні проблеми. Покинувши місце служби, він деякий час перебував за місцем свого проживання. В подальшому усвідомив вчинене, намагався повернутися у військову частину, але було вже запізно. У скоєному щиро кається. Бажає повернутися у військову частину задля продовження несення військової служби. Просить суд строго його не наказувати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює всі фактичні обставини справи, судом встановлено що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

Таким чином, суд, допитав обвинуваченого, дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, і його умисні дії, що виразилися у самовільному залишенні місця служби з метою ухилення від військової служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, (дезертирство) - кваліфіковані вірно за ст. 408 ч.3 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, однак на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , не судимий, на обліку в міських диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному щиро покаявся, що суд визнає як пом`якшуючи провину обставини.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69, 75,76 КК України.

ОСОБА_3 було засуджено, 21 грудня 2023 року, Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 186 ч.4, 71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.

Кримінальне правопорушення яке розглядається судом, ОСОБА_3 скоїв до винесення вказаного вироку тому суд на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, по правилам призначення покарання, застосовує принцип повного поглинання менш суворого наново призначеного покарання більш суворим покаранням призначеного вироком Вознесенського міськрайнного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року.

Речових доказів по справі не має.

Судових витрат по справі не має.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання за вироком Вознесенського міськрайнного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч.3 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, застосував принцип поглинання менш суворого наново призначеного покарання більш суворим покаранням призначеним вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 місяць з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання рахувати з 13 травня 2024 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя - ОСОБА_1