ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1/24

Номер рядка у звіті 254

17 квітня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника служби

у справах дітей ОСОБА_4

представника ювенальної

превенції ОСОБА_5

психолога ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши в підготовчому судовому засіданні по кримінальному провадженню №000620 від 03.10.2023 р. угоду про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вознесенське, Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, офіційно не працюючого, освіта середня, учня ДНЗ «Черкаський професійний ліцей», інвалідом будь-якої групи, депутатом будь-якого рівня, ліквідатором аварії на ЧАЕС, учасником АТО (ООС) не являється, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 03.10.2023 близько 12.00 години, перебуваючи на проїзній частині, розташованій по АДРЕСА_2 , незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», без мети збуту, з метою особистого вживання, незаконно придбав, знайшовши один фольговий згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-23/11653-НЗПРАП від 12.10.2023 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР - маса становить 0,338 г, яку в подальшому, без мети збуту, під час огляду місця події добровільно видав 03.10.2023 близько 16 години 35 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

27.03.2024 року між прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_7 у присутності законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України; зобов`язався співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою.

За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ст.ст.69,99 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є проступком.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого, який підтвердив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно вимог ч.2 ст.99 КК України розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 (справа № 566/1387/18), якщо санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України визначено тільки максимальну межу покарання, то мінімальною є та нижча його межа, що встановлена в нормах Загальної частини Кримінального кодексу України для відповідного виду покарання, а стосовно неповнолітніх мінімальний розмір покарання призначається із врахуванням особливостей, передбачених статтями 99-102 цього Кодексу.

Якщо ж санкцією статті визначено мінімальну та максимальну межі покарання, то суд може призначити особі (як повнолітній так і неповнолітній) покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, тільки застосувавши положення ст. 69 КК України, за наявності для цього правових підстав.

Закон України про кримінальну відповідальність передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК України, що також визначено законодавцем у ст. 65 КК України, яка регулює загальні засади призначення покарання, при наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням даних про особу винного.

Судом встановлено з матеріалів кримінального провадження, що обвинувачений за місцем навчання в ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей» характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, повне визнання вини, вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, досудовим розслідуванням не встановлено.

Отже, наявні пом`якшуючі обставини, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про позитивну характеристику обвинуваченого, що передбачає застосування в даному кримінальному провадженні положень ст. 69 КК України.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 27.03.2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.69,99 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 956,00 грн.

Речові докази по справі:

- психотропну речовину РVР, масою 0,338 г, яку передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити;

- мобільний телефон марки «XIAOMI» IME1 НОМЕР_2 , IME2 НОМЕР_3 , який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - повернути власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1