Дата документу 29.05.2024 Справа № 317/1225/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/1225/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/221/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яке погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 06 березня 2024 року, та надійшло до суду через канцелярію як уточнене по кримінальному провадженню №0000069 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Прокурор Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яке погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 06 березня 2024 року, та надійшло до суду через канцелярію як уточнене по кримінальному провадженню №0000069 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з огляду на проведений аналіз, вказані та встановлені в судовому засіданні недоліки поданого клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання не може бути задоволено.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду місця події 03 березня 2024 року майно, а саме два паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору, власник яких в ході досудового розслідування не встановлений, користувачем яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_1 ) з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів, заборонивши використання та розпорядження арештованим майном.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки прийнята у результаті неповноти судового розгляду, та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

03 березня 2024 року до відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що на певному блокпості у Запорізькому районі Запорізької області виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі 2 паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору без мети збуту. За вказаним фактом 04 березня 2024 року внесено до ЄРДР за №0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. На теперішній час вилучені два паперових згортки є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Прокурор вказує, що на час проведення огляду та вилучення достовірно не було відомо, чи є у вмісті двох вилучених паперових згортках наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори, зазначене майно є тимчасово вилученим, а тому підлягає накладенню арешту з метою збереження речових доказів.

Зазначає, що дізнавач обґрунтовано звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке має статус речових доказів та відповідає вимогам ст.98 КПК України.

Крім того, лише у рамках проведення досудового розслідування можливо провести судову хімічну експертизу з метою встановлення, чи є вилучені речовини наркотичним засобами, психотропними речовинами, їх аналогами чи прекурсорами.

Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з ухвалою слідчого судді, до суду було подано клопотання в якому первісно дізнавач, погодивши його з прокурором зазначив: При цьому дізнавачем зазначено в обґрунтування, що 03 березня 2024 року до відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що на території певного блокпосту у Запорізькому районі Запорізької області виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі 2 паперових згортки з кристалічною речовиною білого кольору без мети збуту.

04 березня 2024 року за вказаним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

03 березня 2024 року в період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 15 хвилин, слідчим слідчого відділення відділу поліції № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 проведено огляд місця події на території певного блокпосту Запорізького району Запорізької області, в ході якого у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено два паперових згортки з кристалічною речовиною білого кольору.

Допитано в якості свідків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які пояснили, що були присутніми в якості понятих під час проведення огляду місця події за участі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та вилучено два паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору.

В первісному клопотанні дізнавач просив: Накласти арешт на тимчасово вилучене 03 березня 2024 року в ході огляду місця події на території певного блокпосту Запорізького району Запорізької області наступне майно:

- два паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору, власник яких в ході досудового розслідування не встановлений, користувачем яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_1 ) з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів.

Місцем зберігання вилучених речовин та предметів визначити камеру зберігання речових доказів ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, Запорізький район, м.Запоріжжя, вул.Героїв 37 батальйону, 12-б.

Заборонити використання та розпорядження арештованим майном.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, на підтримання доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею зазначених вимог закону враховано не в повній мірі при розгляді клопотання, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, в провадженні сектору дізнання відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

05 березня 2024 року дізнавач звернувся до слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 березня 2024 року слідчий суддя повернув вищевказане клопотання прокурору, встановивши строк в двадцять чотири години для усунення недоліків, зазначивши, що клопотання не відповідає вимогам ст.171 КК України.

06 березня 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області дізнавачем скеровано уточнене клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Оскаржуваною ухвалою слідчим суддею відмовлено у накладенні вищевказаного арешту, із зазначенням про те, що вказане клопотання не може бути задоволено з огляду на встановлені в судовому засіданні його недоліки.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, з огляду на таке.

З наданих суду матеріалів провадження убачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що 03 березня 2024 року до відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: Запорізька область, Запорізький район, на території певного блокпосту виявлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігає при собі 2 паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору.

03 березня 2024 року працівниками поліції у встановленому законом порядку було проведено огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_8 виявлено та вилучено два паперових згортки з речовиною кристалічного походження білого кольору.

Звертаючись до слідчого судді, дізнавач в уточненому клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна зазначив, що не відомо, чи є кристалічна речовина, яка знаходиться у вилучених 03 березня 2024 року паперових згортках, наркотичним засобом, або психотропною речовиною, вказані паперові згортки є тимчасово вилученим майном, а тому арешт необхідно накласти з метою подальшого проведення на стадії досудового розслідування судових експертиз, в т.ч. судово-хімічної експертизи, для чого потрібні вказані об`єкти та можливість безперешкодного доступу до них фахівцям (експертам) під час проведення судових експертиз (досліджень).

На підтвердження доводів клопотання дізнавача наданий витяг з ЄРДР за №0000069, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та інші копії документів, якими на думку ініціатора клопотання підтверджується необхідність зазначеного арешту.

Постановою дізнавача СД відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 04 березня 2024 року вищевказані два паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору, які були упаковані до окремого паперового конверту визнано речовим доказом та направлено на експертне дослідження до Запорізького НДЕКЦ МВС України. На час подання даного клопотання криміналістичне дослідження вилученої речовини не було завершене, що не дає можливості зробити висновок про належність даної речовини до предметів, які вилучені законом з обігу.

Так, речовими доказами, відповідно до вимог ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів убачається, що вищевказані вилучені два паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору, які були упаковані до окремого паперового конверту, відповідають критеріям речових доказів, з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення, яке розслідується (як предмети вчинення кримінального правопорушення).

З метою збереження речових доказів та подальшого проведення на стадії досудового розслідування судових експертиз, в т.ч. судово-хімічної експертизи, і було подано зазначене клопотання, що повністю узгоджується з вимогами ст.170 КПК України.

Відповідно до вимог ст.171 КПК України, в поданому клопотанні зазначені: підстава і мета, відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вид майна, що належить арештувати, до клопотання додані документи та інші матеріали на підтвердження доводів клопотання.

На думку колегії суддів, ініціатором клопотання та прокурором доведено необхідність накладення вищевказаного арешту, оскільки в протилежному випадку існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого, що в свою чергу перешкодить кримінальному провадженню.

Для досягнення цілей цього провадження вилучені об`єкти мають бути збережені та досліджені.

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя передчасно вдався до оцінки допустимості отриманих доказів, поставивши під сумнів ряд складених процесуальних документів в цьому кримінальному провадженні.

З зазначеного приводу колегія суддів звертає увагу на таке.

З доданих до клопотання доказів убачається, що 03 березня 2024 року працівниками поліції було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_8 добровільно видав паперовий згорток з речовиною кристалічного походження білого кольору вагою брутто 0,8 г, яка знаходилась у його гаманці, а також повідомив, що має при собі ще наркотичну речовину, показавши, що в його шапці є отвір, в якому знаходиться паперовий згорток сріблястого кольору, в якому знаходиться речовина кристалічного походження. Працівниками ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області вказані згортки було вилучено та упаковано до окремого паперового пакету.

Отже, сам ОСОБА_8 зазначив, що має при собі наркотики, які і видав працівникам поліції. Жодних зауважень до протоколу огляду місяця від останнього та інших учасників слідчої дії не надходило, в т.ч. від понятих.

За вказаним фактом, 04 березня 2024 року о 10:58 год. до ЄРДР були внесені відомості за №0000069, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Що стосується посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на те, що свідки були допитані до внесення відомостей до ЄРДР, колегія суддів звертає увагу на таке.

В матеріалах справи наявне доручення дізнавача на адресу начальника відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП В Запорізькій області в порядку ст.40-1 КПК України, яке надано вже після внесення відомостей до ЄРДР - 04 березня 2024 року, про допит свідків, яким відомі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення проведені без порушень норм кримінального процесуального законодавства.

В матеріалах провадження містяться протоколи допиту свідків від 04 березня 2024 року.

Що стосується інших протоколів допиту свідків від 03 березня 2024 року, то колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені протоколи хоча і датовані 03 березня 2024 року, проте, в них зазначено номер саме цього кримінального провадження від 04 березня 2024 року, що не виключає можливості описки у даті складення протоколу.

Крім того, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено обмеження щодо кількості можливих допитів однієї і тієї самої особи під час проведення досудового розслідування.

Також, винесення відповідним прокурором декількох постанов в один день про призначення групи прокурорів (на що звернув увагу слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі) є результатом реалізації керівником органу прокуратури своїх повноважень щодо призначення прокурорів у кримінальному провадженні та само по собі не є підставою для відмови в задоволенні поданого клопотання.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказав на те, що до протоколу огляду місця події від 03 березня 2024 року надано диск з відеозаписом. Проте, переглянувши записи, слідчий суддя встановив, що на диску відсутній відеозапис означеної події, а натомість записані 3 файли з оглядами невідомих подій.

З зазначеного приводу колегія суддів звертає увагу на таке.

В протоколі огляду місця події від 03 березня 2024 року дійсно наявні відомості про фіксацію слідчої дії за допомогою відеозапису.

В свою чергу, за змістом ч.7 ст.237 КПК України, відеофіксація ходу проведення огляду не є обов`язковою.

Як зазначено вище, від учасників вказаної слідчої дії жодних зауважень до складеного за її результатами протоколу не надійшло.

Вказавши в оскаржуваній ухвалі на те, що ОСОБА_12 на час звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не було повідомлено про підозру, слідчий суддя не вказав, як це впливає на обґрунтованість самого клопотання.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, при розгляді клопотання слідчий суддя не вирішив питань, визначених статтею 171 КПК України, а замість цього зробив висновки про те, що постанови прокурора мають надуманий та фіктивний характер, а докази у провадженні мають ознаки фальшування, не звернувши при цьому увагу на те, що такі факти мають доводитись у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

У свою чергу, на цій стадії досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, чи є надані слідчому судді матеріали достатніми для застосування в рамках кримінального провадження заходів для його забезпечення.

На переконання колегії суддів, прокурором доведені передбачені законом підстави для накладення вищевказаного арешту на тимчасово вилучене майно, як і сама доцільність такого арешту, в т.ч. доведено, що незастосування вищевказаного арешту може перешкодити цьому кримінальному провадженню, і що такий захід забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним.

Зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження містять достатні відомості, які вказують на те, що вищезазначене вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № №0000069 від 04 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, наявні підстави для накладення арешту на вищевказані вилучені в ході огляду місця події паперові згортки з кристалічною речовиною білого кольору.

Оскільки на викладене слідчий суддя уваги не звернув, повно і всебічно не з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає безумовному скасуванню, з постановленням нової ухвали - про задоволення клопотання дізнавача про арешт тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яке погоджено з прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 06 березня 2024 року, та надійшло до суду через канцелярію як уточнене по кримінальному провадженню №0000069 від 04 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна скасувати, вищевказане клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 03 березня 2024 року в ході огляду місця події на території блокпосту «3-07» поблизу с.Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області два паперових згортки з кристалічною речовиною білого кольору, користувачем яких є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 (тел. НОМЕР_1 ), з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4