Номер провадження: 11-кп/813/1298/24
Справа № 947/7838/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001563 від 14 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, на строк 60 днів до 10 травня 2024 року включно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. до 06:00 год. наступної доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Захисник стверджує про відсутність ризиків, які слугують підставою для продовження строку тримання під вартою, судом в повній мірі не враховано особу обвинуваченої, яка має міцні соціальні зв`язки, одружена, має місце проживання, позитивну характеристику за місцем мешкання, до затримання працювала таксистом в сервісі «838», а також не враховано стан її здоров`я.

На думку захисника відсутні обставини, які б свідчили про недостатність застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник звертає увагу, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою понад 1 рік та 3 місяці, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини може розцінюватися як катування.

Обвинувачена ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просила оскаржену ухвалу скасувати та застосувати до неї запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що:

1) ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України відсутні, у справі досліджені усі докази та допитані свідки;

2) обвинувачена має міцні соціальні зв`язки та не має наміру переховуватися від суду;

3) обвинувачена вважає, що клопотання про продовження їй строків тримання під вартою було подано неуповноваженим прокурором ОСОБА_9 , який не входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні;

4) вона не була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, згідно ст.290 КПК України, про що вона заявляла суду першої інстанції.

5) з фотознімків матеріалів кримінального провадження, які були зроблені захисником під час ознайомлення з матеріалами, убачається відсутність підпису керівника прокуратури на постанові про визначення прокурора ОСОБА_10 , який здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути апеляційні скарги без його участі та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Частиною 4 ст.422-1 КПК України передбачено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Позиції учасників апеляційного провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши надані апеляційному суду матеріали та перевіривши доводи викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження на розгляді Київського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001563 від 14 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Абзацом 2 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення по суті, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, оскаржену ухвалу суду першої інстанції про продовження застосування запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваної.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України.

Оскарженою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року ОСОБА_8 був продовжений строк тримання піж вартою до 10 травня 2024 року включно, оскільки суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001563 не були здійсненні всі дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи та остаточне рішення за результатами розгляду справи не прийняте.

Злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та за його вчинення у разі доведеності вини ОСОБА_8 їй може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років до 10 років.

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності її вини, апеляційний суд переконаний, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачена може здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У випадку застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, остання, в умовах воєнного стану, матиме можливість безперешкодно залишити територію України та уникнути кримінального переслідування.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_8 , дозволить під час судового розгляду контролювати його її перебування та запобігти ризику, передбаченому п.1) ч.1 ст.177 КПК України, який на теперішній час не зменшився і продовжує існувати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що прокурор ОСОБА_10 не має повноважень здійснювати повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, а також, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було подане не уповноваженим на те прокурором, апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Прокурори Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_10 та ОСОБА_9 здійснюють повноваження прокурорів у даному кримінальному провадженні на підставі постанови заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 від 15 грудня 2022 року про зміну групи прокурорів.

Копія вказаної постанови була витребувана апеляційним судом та долучена до матеріалів провадження.

Щодо інших доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_13 про незаконність оскарженої ухвали, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

НОМЕР_1 ) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити подані апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 406, 407, 419, 422-1, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2024 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 днів до 10 травня 2023 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4