Дата документу 05.07.2024Справа № 554/6565/24
Провадження № 1-кс/554/7280/2024
У Х В А Л А

05 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000184 від 23 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на вилучені за місцем роботи ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 мобільний телефон марки «Redmi» у корпусі синього кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 з картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , останню з яких ОСОБА_5 використовував під час розмов із залегендованою особою; металевий ящик «цинк» з написом «5.45 ПС Е15-83-270С…», у якому містяться дванадцять картонних упакувань із предметами зовні схожими на набої калібру 5.45 по 30 шт. у кожному. Місцем зберігання речових доказів зазначених в п. 1.1 слідчий просить визначити камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області, що в м. Полтава повул. Сковороди, 2Б; речові докази зазначені в п. 1.2 після проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, зберігати відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СУ ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2023 року під № 0000184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Із змісту клопотання слідує, що згідно переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ затверджено, п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12 жовтня 1992 року № 576 (далі - Положення) та п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622 визначено, що вогнепальна зброя та бойові припаси до неї відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система, та право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України.

Незважаючи на вищевказані норми законодавства, наприкінці лютого на початку березня місця 2024 року, однак не пізніше 18 березня 2024 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_5 , з метою подальшого незаконного збуту, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи ручні бойові припаси та набої, які перевіз за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав.

Е п і з о д № 1. 18 березня 2024 року, у період часу з 19 години по 19 год 06 хв, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за попередньою домовленістю, здійснив передачу залегендованій особі « ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 », сто двадцять бойових припасів, які згідно висновку експерта № СЕ 19/117-24/5271-БЛ, є проміжними військовими патронами калібру 5,45х39мм, зразка 1974 року, виготовлені промисловим способом та два корпуса ручної осколкової гранати РГН, споряджені всередині з ударно дистанційні запалами (УДЗ) в кількості 2 шт., які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/5273-ВТХ, у разі поєднання в єдину конструкцію, відносяться до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів), за що отримав грошові кошти у сумі 7500 грн.

Е п і з о д № 2. Продовжуючи й надалі діяти протиправно, з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п.1 Додатку №1 «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-XII, постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року «Про затвердження «Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», діючи повторно, ОСОБА_5 запропонував залегендованій особі « ОСОБА_6 » придбати у нього вибухові пристрої та бойові припаси.

02 липня 2024 року о 15 год 05 хв ОСОБА_5 , продовжуючи й надалі діяти протиправно, з корисливих мотивів, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання зустрівся із залегендованою особою у раніше визначеному місці, на території автозаправної станції «BVS», що в АДРЕСА_4 , прибувши в якості пасажира на автомобілі «Opel Movano», номер шасі: НОМЕР_5 , з іноземною реєстрацією «WZ974EZ», де передав останньому частину від попередньо домовленої кількості вибухових пристроїв та бойових припасів, а саме: металевий предмет прямокутної форми зеленого кольору зовні схожий на динамічний захист з маркуванням «4С20 ПВВ-5А 9-90-107 3М8» та предмети зовні схожі на набої калібру 5,45мм. в кількості 150 шт.

Після чого ОСОБА_5 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, переніс зустріч та повідомив залегендованій особі « ОСОБА_6 » про передачу іншої частини від попередньо домовленої кількості вибухових пристроїв та бойових припасів на території гаражного кооперативу «Дніпро-1», що в АДРЕСА_4 .

В цей же день, о 16 год 20 хв, ОСОБА_5 прибувши на вказаному вище автомобілі на території гаражного кооперативу «Дніпро-1» в АДРЕСА_4 зустрівся із залегендованою особою « ОСОБА_6 » та на виконання злочинного умислу передав іншу частину обіцяних вибухових пристроїв та бойових припасів, а саме: предмети зовні схожі на набої калібру 5,45мм в кількості 120 шт, предмет циліндричної форми сірого-чорного кольору зовні схожого на ВОГ-17М з маркуванням «IO-30 VOG-17M RDX LN 17-22 33 17-22 RAG-M-1», предмет циліндричної форми зеленого кольору з маркуванням «HGR Splitter DM 51A2 DNM05C0016» та на запалі «HGR2 DM82A3 LOS DNM05A0012» схожого на корпус гранати DM51A2, предмет циліндричної форми зеленого кольору зовні схожого на корпус гранати Ф1 з втиснутим позначенням «23 Р» із предметом циліндричної форми сірого кольору зовні схожого на запал типу УЗРГМ-2 з позначенням на важелі «115-85 УЗРГМ-2 583», предмет циліндричної форми чорного кольору зовні схожого на корпус гранати Ф1, без позначень, з предметом циліндричної форми сірого кольору зовні схожого на запал типу УЗРГМ з позначенням на важелі «171-74 УЗ РГМ 583», за що отримав грошові кошти у сумі 40000 грн.

Після передачі « ОСОБА_6 » вибухових пристроїв та бойових припасів та отримання від останнього грошових коштів ОСОБА_5 сівши до автомобіля «Opel Movano» в якості пасажира, намагався покинути територію гаражного кооперативу, та під час безпосереднього переслідування працівниками правоохоронних органів, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, о 16 год 32 хв був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

02 липня 2024 року в період часу з 17 год 48 хв по 19 год 08 хв за місцем роботи ОСОБА_5 було проведено обшук по АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi» у корпусі синього кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 з сім-картамим операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , останню з яких ОСОБА_5 використовував під час розмов із залегендованою особою, а також металевий ящик «цинк» з написом «5.45 ПС Е15-83-270С…» у якому містяться дванадцять картонних упакувань із предметами зовні схожими на набої калібру 5.45 по 30 шт. у кожному.

Постановою слідчого від 03 липня 2024 року вилучені в ході проведення обшуку речі та предмети визнано речовими доказами.

На підставі викладеного, з огляду на наявність в слідства достатніх підстав вважати, що вилучені за місцем роботи ОСОБА_5 речі та предмети являються речовими доказами, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти на них арешт.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Разом із тим, неприбуття останнього в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що вилучене 02 липня 2024 року в ході проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому арешт вилученого майна надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування експертні дослідження, висновки, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та використання.

Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить слідчий, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 02 липня 2024 року під час проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_1 мобільний телефон марки «Redmi» у корпусі синього кольору, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 з картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» за номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , останню з яких ОСОБА_5 використовував під час розмов із залегендованою особою; металевий ящик «цинк» з написом «5.45 ПС Е15-83-270С…», у якому містяться дванадцять картонних упакувань із предметами зовні схожими на набої калібру 5.45 по 30 шт. у кожному, шляхом позбавлення права відчуження, розпоряджання та використання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7