1Справа № 335/7238/23 1-кп/335/382/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_3.,

при секретарі - ОСОБА_4.,

за участю прокурора - ОСОБА_5.,

обвинуваченого - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовженого в подальшому Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 р. № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженого Законом України від 06.02.2024

№ 3564-ІХ, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 11.10.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, неодруженого, такого, що неповнолітніх дітей на утриманні не має, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони, у військовому званні «молодший сержант», що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2022 між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 99 від 01.07.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від

№2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15.08.2022 №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 16.11.2022 № 2738-ХІ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За наведених обставин, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Разом з цим, молодший сержант ОСОБА_1 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши ряд військових злочинів за таких обставин.

Так, 10 липня 2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та незаконно перебував за межами місця несення військової служби.

20 липня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 самостійно повернувся до місця несення служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території ІНФОРМАЦІЯ_3

Далі, 08 серпня 2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , повторно протягом року самовільно залишив місце служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та незаконно перебував за межами місця несення військової служби.

16 серпня 2022 року самостійно повернувся до місця несення служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території ІНФОРМАЦІЯ_3

Вказаними діями, які виразилися у самовільному залишенні місця служби у період з 10 липня 2022 року до 20 липня 2022 року та з 08 серпня 2022 року до 16 серпня 2022 року, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб повторно протягом року, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, призначеним Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 99 від 01.07.2022 на посаду водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

15 жовтня 2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , повторно протягом року самовільно залишив місце служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та незаконно перебував за межами місця несення військової служби.

25 жовтня 2022 року молодший сержант ОСОБА_1 самостійно повернувся до місця несення служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території ІНФОРМАЦІЯ_3

Вказаними діями, які виразилися у самовільному залишенні місця служби в період часу з 15 жовтня 2022 року до 25 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, повторно протягом року, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, призначеним Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 99 від 01.07.2022 на посаду водія кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

15 листопада 2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини не приймав та незаконно перебував за межами місця несення військової служби.

03 квітня 2023 молодший сержант ОСОБА_1 прибув до слідчого ТУ ДБР у м. Мелітополі із зізнанням, повідомивши про викладені вище обставини вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на ІНФОРМАЦІЯ_4 та в період часу з 15 листопада 2022 року до 03 квітня 2023 року був відсутній у місці несення військової служби без поважних причин.

Вказаними діями, які виразилися у не з`явленні вчасно на службу без поважних причин з 15 листопада 2022 року до 03 квітня 2023 року, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду кримінального провадження, 18.01.2024 між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_1 , у присутності адвоката ОСОБА_6, була укладена угода про визнання винуватості.

Так, за змістом вказаної Угоди, обвинувачений ОСОБА_1 в порядку співпраці зі стороною обвинувачення повідомив про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, беззастережно визнав факти, покладені в основу обвинувачення, свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх кваліфікацію за ч. 5 ст. 407 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, беззастережне визнання ним своєї винуватості, відсутність у обвинуваченого судимостей, сторони узгодили застосування до підозрюваного покарання в порядку ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме покарання у виді двох років тримання у дисциплінарному батальйоні.

Крім того, Угода про визнання винуватості від 18.01.2024 між прокурором ОСОБА_1. та обвинуваченим ОСОБА_1 містить умови про роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5. просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 просив затвердити укладену ним угоду, заявив про беззастережне визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на запитання суду підтвердив, що він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення ; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинувачений підтвердив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6., думку свого підзахисного підтримав та також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Як зазначено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 № 13, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин.

Суд погоджується з тим, що, з огляду на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність попередніх судимостей, в сукупності істотно знижує суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння, а тому призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не суперечить вимогам закону.

Крім того, суд враховує, що за умов тримання у дисциплінарному батальйоні обвинувачений продовжуватиме виконувати обов`язки військової служби, що за умов воєнного стану буде відповідати інтересам суспільства.

Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості, подані суду на затвердження, не суперечать вимогам КК і КПК України, покладені в основу обвинувачення факти дійсно мали місце, вчинене обвинуваченим діяння кваліфіковане правильно, угода була укладена в присутності захисника, добровільно і без будь-якого стороннього протиправного впливу на волю обвинуваченого, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб .

Отже, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не виявлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Питань про застосування, зміну чи скасування інших заходів забезпечення кримінального провадження перед судом порушено не було.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 369, 373-376, 468-476, ч. 15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 18.01.2024, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7, з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_1 , з іншої сторони.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , узгоджене сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, до дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання за цим вироком період часу з дня взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту, тобто з 15.06.2023, до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію повного тексту вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_3