Дата документу 17.04.2024 Справа № 334/5405/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/5405/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/338/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вишу освіту, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 18 липня 2022 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк три роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник-адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що відповідно до положень ч.4 ст.309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» зі змінами, вбачається, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч.4 ст. 307 та ч.4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Вказуючи на те, що обвинувачений пройшов лікування від наркоманії, захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати та закрити провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , звільнивши його від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, на підставі вимог ч.4 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали подане захисником клопотання; прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання; колегія суддів вважає, що останнє не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Так, згідно з вимогами ч.4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», звільняючи особу від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КПК України, суд повинен з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Пунктом 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що за змістом ч.4 ст. 309 КК України особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Як убачається з довідки зав. відділенням ОСОБА_10 , ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад психіатричної допомоги» ЗОР з 03 серпня 2023 року по 17 серпня 2023 року, тобто вже після ухвалення щодо нього обвинувального вироку. Окрім того, з наданих стороною захисту медичних документів не убачається, що ОСОБА_7 був встановлений діагноз «наркоманія».

Отже, стороною захисту не доведено, що ОСОБА_7 при зверненні до вищевказаного медичного закладу ставив за мету вилікуватися саме від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебував.

Викладене виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч.4 ст.309 КК України.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

відмовити у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4