Справа № 308/2094/17
Провадження № 11-кп/4806/173/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

25.03.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_2 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду, кожного разу у визначений ними час; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали встановлено до 22.04.2024 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 22.02.2024, адвокат ОСОБА_3 подав в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 цілодобового домашнього арешту.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали контрольного провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 необхідно відмовити з таких підстав.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 422-1 визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 22 лютого 2024 року прокурор ОСОБА_4 подав клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За результатами розгляду клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення - ухвалу, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, та з покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов`язків.

За змістом ч. 2 ст. 392 та ст. 422-1 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження рішення суду про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відповідно до положень ч. 2 ст. 392 та ст. 422-1 КПК України, окремому оскарженню не підлягає.

Відтак, адвокатом ОСОБА_3 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає окремому оскарженню.

Відповідно до частини 4 статті 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Беручи до уваги те, що адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, з огляду на положення частини 4 статті 399 КПК України, апеляційний суд доходить висновкупро необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2024 року, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , строком до 22.04.2024 включно.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_3 як особі, яка подала апеляційну скаргу.

Копію ухвали також надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_5