Номер провадження: 11-кп/813/41/24
Справа № 521/1532/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та з використанням системи «EasyCon» за участю обвинуваченого ОСОБА_8 клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про допит свідка під час розгляду апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2016 року в кримінальному провадженні №0010075 від 20.12.2014 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Батумі Республіки Грузія, грузина, громадянина України, з середньоюспеціальною освітою, неодруженого, працюючого кадетом-моряком далекого плавання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний невинуватим та виправданий у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування у розмірі 196,56 грн.

Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду не оскаржений.

30.04.2024 року в судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 звернувся із клопотанням про виклик та допит під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_10 .

Прокурор вказує, що допит вказаного свідка проведено місцевим судом з порушенням вимог КПК, оскільки не були з?ясовані обставини скоєння кримінального правопорушення, не надано оцінку тому, що свідок не зміг підтвердити здійснення ним робіт в квартирі, де проживав обвинувачений та належність йому куртки. Також прокурор зазначає про недопустимість показів вказаного свідка, у зв`язку із їх не відкриттям стороною захисту під час досудового розслідування та не виконанням вимог ст.290 КПК, що слугує підставою для повторного допиту свідка.

Заслухавши доводи прокурора, який підтримав клопотання про повторний допит в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_10 ; обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України (далі - КПК) передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Апеляційний суд звертає увагу, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 року в справі №127/14811/17.

В постанові від 21.12.2022 року (справа №759/5737/17) Верховний Суд також зазначив, що на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням наявності або відсутності обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження щодо повторного дослідження доказів.

Отже, відсутність обґрунтованого клопотання сторони кримінального провадження про дослідження доказів, за умови того, що в оскарженому вироку суд дав оцінку всім доказам, на неправильну оцінку яких посилається сторона на стадії апеляційного оскарження вироку, не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та не створює передумов для використання апеляційним судом свого права дослідити нові докази за наявності підстав, регламентованих положеннями ч. 3 ст. 404 КПК.

Тому за відсутності мотивованого клопотання про повторне дослідження доказів, яке обов`язково має відповідати положенню ч. 3 ст. 404 КПК, апеляційний суд не повинен досліджувати ці докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода учасників кримінального провадження з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК.

Судом апеляційної інстанції також враховується правова позиція Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №712/2341/15-к, у відповідності до якої, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання, щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту досліджень доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскарженого вироку, судом першої інстанції за клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_10 , який надав свої пояснення щодо обставин його знайомства з ОСОБА_11 , виконання ним ремонту за місцем проживання останнього, виникнення між ними сварки та залишення свідком за вказаною адресою своєї куртки, в якій зберігався пакунок з порошком, який він придбав у незнайомої жінки у якості знеболювального.

Надаючи оцінку показам допитаного за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_10 , місцевим судом встановлено, що свідок будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, дав ґрунтовні, виразні, сумлінні та чіткі покази. Свідок докладно та послідовно передав зовнішню обстановку подій, які з ним відбулись, як та за яких обставин він опинився в будинку, де проводив ремонтні роботи, в якому одязі він працював, як та за яких обставин придбав порошкоподібну речовину, та як залишив куртку в будівлі. Свідок впевнено, без будь-яких сумнівів та протиріч описав куртку та показав, що вказана куртка його та речовина належить також йому. При цьому, місцевий суд врахував, оскільки покази вказаним свідком надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ним зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідноситься з іншими доказами по провадженню, суд визнав їх достовірними. Також місцевим судом врахована мета вказаних показів, оскільки у випадку їх недостовірності, тобто неправдивості, їх єдина мета бажання допомогти уникнути ОСОБА_8 кримінальної відповідальності, однак за рахунок притягнення до відповідальності саме свідка ОСОБА_10 . Суд зазначив, що прокурор вказані покази свідка, в судовому засіданні не спростував, а обмежився лише посиланням на необхідність визнання вказаного доказу недопустимим з формальних підстав. Тобто, підстав ставити під сумнів покази свідка ОСОБА_10 місцевим судом не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного розгляду прокурором не наведено обставин, які б свідчили про будь-яке викривлення, спотворення чи неповноту викладу місцевим судом показів свідка ОСОБА_10 , які від надав у судовому засіданні, що може бути підставою для його повторного допиту в суді апеляційної інстанції.

Доводи сторони обвинувачення про необхідність повторного допиту свідка ОСОБА_10 , з посиланням на те, що свідок не зміг підтвердити в суді першої інстанції здійснення ним робіт в квартирі, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не є суттєвими, з урахуванням того, що предметом апеляційного розгляду є встановлення доведеності чи недоведеності наявності в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а не наявність підтверджуючих документів про здійснення ремонтних робіт свідком в квартирі, яких може й не бути, однак це ніяк не спростовує показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином, наведені обставини, а саме фактична відсутність належного мотивування заявленого клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_10 , свідчить про його необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про повторний допит в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4