ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 687/380/23

Провадження № 11-кп/4820/376/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 09 лютого 2023 року, №0000640 від 25 квітня 2023 року, №0000866 від 05 червня 2023 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працює, раніше судимого:

- 12 квітня 2018 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі;

- 08 червня 2021 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ст.391, ч.1, 3 ст.71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, крім житла, звільнений по відбуттю строку покарання 08 грудня 2022 року,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 22 березня 2024 року, зараховано у строк відбування покарання час перебування його під вартою з 02 червня 2023 року по 22 березня 2024 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено до набрання вироком чинності утримання під вартою.

Судом вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат та арешту майна.

За вироком суду, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан. Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

ОСОБА_7 , будучи неодноразово раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливе кримінальні правопорушення.

Зокрема, 02 лютого 2023 року, близько 12 год 30 хв, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, перебуваючи на АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку чужого майна із приміщення будинку АДРЕСА_3 за вказаною адресою, власником якого є ОСОБА_8 .

Тоді ж, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, діючи умисно, таємно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, незаконно, безперешкодно проник через незачинену хвіртку на територію домоволодіння АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, після чого підійшов до вказаного будинку, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_8 та сторонніх осіб, якими його дії могли б бути викриті, шляхом зняття москітної сітки з вікна та в подальшому його відкриття, проник усередину будинку.

Перебуваючи в ньому, а саме у вітальній кімнаті, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки і свідомо бажаючи їх настання, шляхом відкриття шухляди комоду навпроти ліжка у вказаній кімнаті, викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 6А», ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із об`ємом пам`яті 16Gb, вартістю 1 233 грн, безпровідні навушники марки «Хіаоmі», моделі «Мі True Wireless Earbuds Basic 2 (TWSEJ061LS), вартістю 343 грн, годинник марки «Хіаоmі», моделі «Мі Band 5», вартістю 325 грн та 11 монет номіналом злотий, із них: 3 монети номіналом 5 злотих, 3 монети номіналом 2 злотих, 5 монет номіналом 1 злотий, які в сумі складають 26 злотих, що станом на 02 лютого 2023 року відповідно до курсу Національного Банку України становить 220 грн, що належить потерпілому ОСОБА_8 .

Після вчинення своїх злочинних дій ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 завдав ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2 121 грн.

Окрім того, ОСОБА_7 05 лютого 2023 року, близько 18 год 00 хв, перебуваючи в одній із кімнат квартири АДРЕСА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із потерпілою ОСОБА_9 , прийняв рішення про спричинення останній тілесних ушкоджень.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, у положенні стоячи навпроти потерпілої, умисно завдав ОСОБА_9 декілька ударів кулаком, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці правого ока, синця на підборідді зліва, синця на задній поверхні правого плечового суглоба, а також садна на слизовій оболонці нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, з метою спричинення тілесних ушкоджень, у положенні стоячи навпроти потерпілої, умисно завдав ОСОБА_9 один удар ногою, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому 9-го ребра зліва по середній аксілярній лінії, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Окрім того, 17 квітня 2023 року близько 03 год 00 хв, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, перебуваючи на АДРЕСА_2 , прийняв рішення про таємне викрадення чужого майна з вищевказаного домогосподарства, яке належить на праві власності померлій ОСОБА_10 .

Тоді ж, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, незаконно, безперешкодно, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , підійшов до гаражного приміщення, де шляхом зриву зі стіни викрав прожектор марки «Light Master» моделі «LL-723» та датчик руху марки «Feron» моделі «SEN8», що належать потерпілому ОСОБА_11 , після чого, утримуючи при собі викрадене майно, покинув територію домогосподарства, в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Указаними злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 503 грн.

Окрім того, 24 квітня 2023 року близько 19 год 00 хв, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що діє під час воєнного стану, перебуваючи на АДРЕСА_2 , прийняв рішення про відкрите викрадення чужого майна з вищевказаного будинку, який належить на праві власності ОСОБА_12 .

Тоді ж, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, діючи умисно, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, незаконно, безперешкодно, шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого підійшов до вказаного будинку та через незачинені вхідні двері проник усередину в приміщення вказаного будинку.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_7 у приміщенні спальної кімнати, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_13 схопив останню за руки, здійснив викручування правої руки та штовхнув на ліжко, чим заподіяв короткочасного фізичного болю, після чого вирвав з її лівої руки мобільний телефон марки «ZTE», моделі «Blade A3 2020», ІМЕІІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , із об`ємом пам`яті 32 Gb, вартістю 1 484 грн, в якому містилася sim-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар», вартістю 100 грн, що належить потерпілій ОСОБА_13 , після чого, утримуючи при собі викрадене майно, покинув будинок та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Указаними злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 майнову шкоду в сумі 1 584 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 уважав, що при ухваленні вироку Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного судового рішення.

Звертав увагу, що ОСОБА_7 не вчиняв 02 лютого 2023 року, близько 12 год 30 хв крадіжки чужого майна із приміщення будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 , а майно з вказаного будинку йому передав чоловік, з яким він раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі. Будь-яких дій з боку працівників поліції чи суду щодо перевірки цих показань ОСОБА_7 не вживалось.

Щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 05 лютого 2023 року близько 18 год 00 хв, з якою він перебуває в шлюбі, ОСОБА_7 свою винуватість визнав частково, бо лише спричинив частину тілесних ушкоджень приревнувавши дружину до іншого чоловіка, з яким остання перебувала в приміщенні квартири.

Також ОСОБА_7 не вчиняв 17 квітня 2023 року, близько 03 год 00 хв крадіжки чужого майна із території домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме прожектора марки «Light Master» моделі «LL-723» та датчик руху марки «Feron» моделі «SEN8», що належать ОСОБА_11 . Йому невідомо, хто вчинив цю крадіжку, невідомо також хто прикріпив прожектор та датчик руху на будівлю його батька.

ОСОБА_7 заперечив вчинення крадіжки чи заволодіння іншим способом чужим майном потерпілої ОСОБА_13 Дійсно з однієї руки він вирвав у неї ніж, щоб та не поранила його а з другої руки вирвав мобільний телефон, щоб не зателефонувала в поліцію.

Перебуваючи в м. Сарни Рівненської області закінчились грошові кошти, ОСОБА_7 в заставу віддав чужий мобільний телефон ОСОБА_13 , який в подальшому мав намір при наявності грошових коштів викупити назад та повернути ОСОБА_13 або її чоловікові, з яким був знайомим із місць позбавлення волі.

При цьому захисник зазначав, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні двох крадіжок та пограбування є недоведеною, а тому відносно ОСОБА_7 вказані кримінальні правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України необхідно закрити через відсутність складу кримінальних правопорушень, скасувавши частково вирок.

На думку сторони захисту, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є явно несправедливим через його суворість.

Також просив змінити вирок та призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.122 або за ст.125 КК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року змінити та перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.186 КК України на ст.185 КК України, а за вчинення інших кримінальних правопорушень його виправдати за недоведеністю вини.

Уважав, що суд першої інстанції допустив необ`єктивність та однобічність розгляду обставин справи.

Окрім того, на його думку, було допущено порушення права на захист та не враховано думку потерпілих на підтвердження його показань.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на підтримання апеляційних скарг; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону; таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за зазначених у вироку першої інстанції обставин відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування проведено без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини, вина обвинуваченого є недоведеною, не можна вважати обґрунтованими та вони спростовуються зібраними у справі та дослідженими доказами.

Не заслуговують на увагу посилання обвинуваченого ОСОБА_14 про недопустимість доказів, зібраних стороною обвинувачення.

Зокрема, в процесі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочинів визнав частково.

За фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжки) у потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 свою вину не визнав та показав, що в лютому 2023 року до нього в квартиру зайшли його давні приятелі «зальотні», які ймовірно вчинили даний злочин. Під час розмови вони повідомили йому, що вчинили крадіжки та запропонували оглянути дані речі, які знаходились в сумках. Під час огляду були речі, які ймовірно належали потерпілому ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки «Хіаоmі», безпровідні навушники марки «Хіаоmі», годинник марки «Хіаоmі» та 11 монет номіналом злотий, частину з яких, а саме мобільний телефон та 11 монет було повернуто ним потерпілому.

Зазначав, що 05 лютого 2023 року, близько 18 год, він перебував в одній із кімнат квартири АДРЕСА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , дійсно спричинив останній тілесні ушкодження, але не в такій кількості тілесних ушкоджень та побиття, про які стверджувала під час судового розгляду ОСОБА_9 .

Окрім того, 17 квітня 2023 року близько 03 год 00 хв, він шляхом вільного доступу, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_5 , підійшов до гаражного приміщення, де шляхом зриву зі стіни викрав прожектор із датчиком руху, що належать ОСОБА_11 , після чого покинув територію домогосподарства.

Окрім того, 24 квітня 2023 року близько 19 год 00 хв, він зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , після чого через незачинені вхідні двері зайшов в приміщення вказаного будинку та побачив ОСОБА_13 , яка відразу схопила ніж в руки. Після цього схопив ОСОБА_13 за руки, щоб заспокоїти останню та вирвав із її рук мобільний телефон та ніж. Утримуючи телефон в руках, покинув будинок та в подальшому здав його в ломбард у м. Сарни.

Незважаючи на такі показання обвинуваченого, його винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_8 від 02 лютого 2023 року), ч.1 ст.122 КК України (умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_9 ), ч.4 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_15 від 17 квітня 2023 року), ч.4 ст.186 КК України (відкрите викрадення майна ОСОБА_13 підтверджена такими доказами.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_8 від 02 лютого 2023 року) підтверджена:

-показаннями потерпілого ОСОБА_16 про те, що у нього взимку 2023 року були викрадені телефон, годинник та навушники. Про крадіжку його повідомила внучка ОСОБА_17 , яка помітила, що на вхідних дверях будинку була зламана ручка. На місці він побачив, що була зламана на вхідних дверях ручка та було відчинено вікно на кухні, також з вікна була знята москітна сітка. Але, зайшовши у будинок помітив, що все було в порядку.

Цього ж дня до нього прийшов його сусід ОСОБА_7 та почав через паркан йому кричати, що він має його телефон та злоті. Коли він підійшов до нього, то побачив у нього в руках телефон такий як у нього, після чого він пішов у будинок перевірити, чи на місці його телефон. Пересвідчившись, що його телефона в будинку немає, він вийшов на вулицю та забрав у ОСОБА_18 свій телефон та польські монети, а саме «злоті».

Через деякий час, а саме 07 лютого 2023 року близько 20 год внучка повідомила, що зник годинник марки «Хіаоmі», а через деякий час він виявив відсутність безпровідних навушників чорного кольору та наступного дня звернувся у поліцію;

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 10.02.2023 року, відповідно до якого в АДРЕСА_2 в період часу з 11год 30 хв до 15 год 00 хв 02 лютого 2023 року невстановлена особа шляхом зламу фасадного вікна проникла до будинку та викрала мобільний телефон марки «Хіаоmі», безпровідні навушники марки «Хіаоmі» та годинник марки «Хіаоmі», що належать потерпілому ОСОБА_8 ;

-протоколом огляду місця події від 10.02.2023 року та ілюстративними таблицями, відповідно до якого оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_2 ;

-заявою ОСОБА_8 від 10.02.2023 року та протоколом добровільної видачі предметів, які матимуть доказове значення та їх огляд від 10.02.2023 року, відповідно до яких ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції речі, які приніс йому сусід ОСОБА_19 , а саме: мобільний телефон марки «Хіаоmі», 3 монети номіналом 5 злотих, 3 монети номіналом 2 злотих, 5 монет номіналом 1 злота;

-висновком експерта від 15.02.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Хіаоmі» моделі «Redmi 6А», ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із об`ємом пам`яті 16Gb, станом на 02.02.2023 року становить 1 233,00 грн;

-висновком експерта від 23.02.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість наданих на дослідження безпровідних навушників марки «Хіаоmі», моделі «Мі True Wireless Earbuds Basic 2 (TWSEJ061LS), станом на 02.02.2023 року становить 343 грн, ринкова вартість представленого на дослідження годинника марки «Хіаоmі», моделі «Мі Band 5», станом на 02.02.2023 року становить 325,00 грн;

-заявою ОСОБА_9 від 15.02.2023 року про добровільну видачу працівникам поліції безпровідних навушників марки «Хіаоmі», та годинника марки «Хіаоmі», які їй подарував ОСОБА_19 , що зафіксовано відповідним протоколом з ілюстративними таблицями;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 року, під час якого ОСОБА_7 підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за фактом викрадення з домоволодіння в АДРЕСА_2 мобільного телефона марки «Хіаоmі», безпровідних навушників марки «Хіаоmі», годинника марки «Хіаоmі» та монет Республіки Польща.

Заперечення ОСОБА_7 під час судового розгляду за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки вони спростовуються відеозаписом, доданим до протоколу відтворення слідчого експерименту, на якому ОСОБА_7 чітко вказав, де були викрадені речі, а також відповів, що будь-якого примусу під час проведення слідчого експерименту до нього не застосовувалось.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України (умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_9 ), підтверджена такими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка показала, що 05 лютого 2023 року ввечері до неї прийшов ОСОБА_7 , який почав стукати у вікно, після цього через вікно проник до квартири та завдав їй велику кількість ударів руками та ногами, нецензурно до неї висловлювався та обзивав. Під час завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 говорив, що буде бити її до того часу, допоки вона не скаже йому, що буде жити з ним.

Під час її побиття ОСОБА_7 душив її руками за шию, тягав за волосся, завдав удар в область ребер. Після побиття вона звернулась до лікарні, де у неї окрім інших тілесних ушкоджень виявили перелом 9-го ребра зліва.

За вчинене просила суворо покарати обвинуваченого;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 09.02.2023 року, де старший дізнавач СД Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області прийняв усну заяву від ОСОБА_9 з приводу завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 05.02.2023 року в с.Вишнівчик;

- висновком експерта №52 від 17.02.2023 року, відповідно до якого, при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 було встановлено тілесні ушкодження: синці: на верхньому повіці правого ока (1), на підборідді зліва (1), на задній поверхні правого плечового суглоба (1), садно на слизовій оболонці нижньої губи. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від контакту з тупими твердими предметами за умов, на які вказує потерпіла і в термін, вказаний в обставинах справи, тобто 05.02.2023 року, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

При зверненні до медичного закладу ОСОБА_9 було діагностовано: перелом 9-го ребра зліва по середній аксілярній лінії. Дане тілесне ушкодження могло утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета, по механізму «удар», з прикладанням значної сили, можливо за умов, на які вказує потерпіла і в термін, вказаний в обставинах справи, тобто 05.02.2023 року, за ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень;

- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року, під час якого ОСОБА_7 показав обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за фактом побиття ОСОБА_9 ;

- висновком експерта №100 від 24.03.2023 року, відповідно до якого локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , можливі за обставин, вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 ;

- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту від 22.03.2023 року, під час якого ОСОБА_9 підтвердила обставини її побиття ОСОБА_7 ;

- висновком експерта №101 від 24.03.2023 року, відповідно до якого локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , можливі за обставин, указаних у протоколі проведення слідчого експерименту 22.03.2023 року.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України за епізодом викрадення майна ОСОБА_15 підтверджена такими доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який зазначив, що крадіжку світлодіодного прожектора та датчика руху він виявив у червні 2023 року, коли приїхав із заробітків, та одразу припустив, що до даної крадіжки міг бути причетний ОСОБА_7 , який є неодноразово судимим. Про те, що до вказаної крадіжки причетний саме ОСОБА_7 йому повідомили працівники поліції, які й виявили в ОСОБА_7 викрадені речі. Просить обвинуваченого суворо не карати, будь-яких претензій до нього не має;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.06.2023 року, відповідно до якого в АДРЕСА_5 невстановлена особа шляхом зриву зі стіни викрала прожектор марки «Light Master» моделі «LL-723» та датчик руху марки «Feron» моделі «SEN8», що належать потерпілому ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду місця події від 05.06.2023 року та ілюстративними таблицями, відповідно до якого оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_5 , та місця, де був закріплений світлодіодний прожектор;

-заявою від 05.06.2023 року ОСОБА_20 та протоколом добровільної видачі предметів, які матимуть доказове значення та їх огляд від 05.06.2023 року, відповідно до яких ОСОБА_20 добровільно видав світлодіодний прожектор чорного кольору та датчик руху, яким заволодів його син ОСОБА_7 ;

-висновком експерта від 21.06.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у використанні світлодіодного прожектору чорного кольору марки «Light Master» моделі «LL-723» станом на 18.04.2023 року становить 244,00 грн., ринкова вартість наданого на дослідження бувшого у використанні датчика руху чорного кольору марки «Feron» моделі SEN8», станом на 18.04.2023 року становить 259,00 грн.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.186 КК України, підтверджена:

-показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , яка засвідчила, що близько 19-ї год, коли вона перебувала у себе в житловому будинку, до неї через незачинені двері зайшов невідомий чоловік, який був одягнений у чорну куртку, чорний кашкет та у якого був на спині рюкзак, в якому вона впізнала ОСОБА_7 та на запитання що йому потрібно, останнiй відповів, що він з комунальної служби. Коли вона попросила надати документи, то ОСОБА_7 відповів, що «зараз я тобі покажу документи» i направився в її сторону. У правій руці в неї був телефон, а у лівій руці нiж, який вона взяла зі столу з метою самозахисту, бо боялася за своє життя.

Пiсля цього, ОСОБА_7 повалив її на ліжко та при цьому запитав, чи не боїться вона, що він її заріже та висловив вимогу про надання йому грошових коштів, на що отримав відповідь потерпілої про відсутність грошей. Потім вихопив у неї ножа, яким вона намагалася захиститися, а також мобільний телефон, яким незаконно заволодів.

У цей час потерпіла вирвалася вiд нього i побігла кликати на допомогу, а ОСОБА_7 залишив місце події та втік на велосипеді в невідомому напрямку. Пiсля цього вона повiдомила про вказану подію в поліцію.

Просить обвинуваченого суворо покарати;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.04.2023 року, яким встановлено факт відкритого заволодіння майном ОСОБА_13 , а саме мобільного телефону марки «ZTE», моделі «Blade A3 2020», в якому містилася sim-картка оператора стільникового зв`язку «Київстар»;

- відомостями протоколу огляду місця події від 24.04.2023 року та ілюстративними таблицями, відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_6 та територію місця події, де було вилучено картонне пакування до мобільного телефону марки «ZTE», ІМЕІІ : НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 ;

- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту від 25.04.2023 року, під час якого ОСОБА_13 зазначила обставини відкритого викрадення в неї мобільного телефона ОСОБА_7 ;

- висновком експерта від 28.04.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість наданого на дослідження телефону марки «ZTE», моделі «Blade A3 2020», станом на 24.04.2023 року становить 1 484,00 грн;

- довідкою про вартість сім-карти оператора стільникового зв`язку «Київстар» станом на 24.04.2023року 100,00 грн;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 13.06.2023 року, згідно якої договір про надання фінансового кредиту та застави №ДОН від 29.04.2023 року на ОСОБА_7 , визнано речовими доказами;

- протоколом огляду доказів від 19.06.2023 року, відповідно до якого на DVD-R диску встановлено, що 09:25:01 - 9:52:24 год. 29.04.2023 року, відеозапис проходить у внутрішньому приміщенні ломбардного відділення ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_7 в напрямку входу в віконце для обслуговування клієнтів, ОСОБА_7 надає працівнику ломбарду мобільний телефон та свій паспорт, після чого заповнює примірники договору для його укладення, після його підписання отримує один примірник договору та грошові кошти;

Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_7 , що він намагався заспокоїти потерпілу і не мав на меті заволодіти її мобільним телефоном, то місцевий суд обґрунтовано не взяв їх до уваги, оскільки вони суперечать показанням потерпілої та діям самого ОСОБА_7 . В останнього не було перешкод залишити мобільний телефон у житловому будинку, після того як ОСОБА_13 вибігла з будинку на вулицю. Проте, він цього не зробив, а надалі реалізував мобільний телефон у ломбарді, за що отримав кошти.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо непричетності до вчинення інкримінованих злочинів такими, що не узгоджуються з наведеними доказами, які зібрані у матеріалах кримінального провадження і вважає ці показання такими, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим.

Не заслуговують на увагу доводи щодо необґрунтованості кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_14 .

Колегія суддів уважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі і його дії кваліфіковано правильно:

-за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто, умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

-за ч.4 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_15 від 17 квітня 2023 року) як таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; (за епізодом крадіжки майна ОСОБА_8 від 02 лютого 2023 року) як таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану;

-за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинене із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, повторно, в умовах воєнного стану.

Усі наведені вище докази отримані в порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак згідно положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційних скарг про необґрунтованість кримінального провадження та визнання винним обвинуваченого ОСОБА_7 .

Жодних належних та допустимих фактів, які б викликали сумніви у об`активності вищевказаних доказів не надано.

Щодо тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про грубе порушення його права на захист та однобічність судового розгляду то апеляційний суд, перевіривши вказане посилання, таких не встановив.

Колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

У провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу застосування відносно обвинуваченого заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, не допущено.

У цьому кримінальному провадженні встановлено достатньо належних, об`єктивних та допустимих доказів, які дали можливість встановити істину, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, кваліфікація його дій, містить виклад фактичних обставин, серед яких, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто, при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст.374 КПК України.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав належну правову оцінку доказам і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Колегія суддів уважає, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів та особи обвинуваченого.

Зокрема, судом взято до уваги думку потерпілих щодо міри призначеного покарання.

Судом першої інстанції враховано відомості про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотив, цілі, спосіб обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Зокрема, ураховано, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, визнано часткове визнання вини.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Відтак, виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, а тому ОСОБА_7 обґрунтовано призначено покарання в межах санкцій ч.1 ст.122, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, апеляційний суд приходить до висновку обґрунтованість та законність призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Визначаючи вид та міру покарання, суд, окрім наведених вище обставин, також урахував характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки.

Відтак, призначене обвинуваченому покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та підстав визнати його надмірно суворим чи м`яким колегія суддів апеляційного суду не знаходить.

Покарання призначено місцевим судом з дотриманням вимог закону, воно відповідає принципам справедливості, необхідності й достатності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що вирок ухвалений відповідно до вимог ст.ст.373, 374 КПК України.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 424, 426 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2