У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000022.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 31.05.2024 р. включно, з визначенням застави у розмірі 121 120 грн., за умови внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що ухвалена з порушенням вимог КПК України.

Захисник вважає, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б давали підстави обрати запобіжний захід, оскільки клопотання слідчого не містить доказів на доведення існування заявлених ним ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду та незаконного впливу на потерпілого.

Апелянт звертає увагу на те, що посилання слідчого на те, що ОСОБА_5 не з`являвся на виклики слідчого не відповідають дійсності, оскільки орган досудового розслідування не довів факту виклику ОСОБА_5 до слідчого. Наявна в матеріалах справи фотографія з телефону, про виклик ОСОБА_5 на 07.03.2024 р. у м. Баштанка датована 07.03.2024 р, тому ОСОБА_5 не мав можливості фактично прибути до слідчого, через проживання у м. Сміла Черкаської області. Крім того, ОСОБА_5 постійно проживає за місцем мешкання, проте працівниками поліції складена неправдива інформація про те, що ОСОБА_5 не проживає за місцем мешкання у м. Сміла.

Та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку не є достатньою умовою для застосування запобіжного заходу, оскільки ризик продовження злочинної діяльності підозрюваному не інкримінується. Окрім того, попереднє кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 з необережності, а не з прямим умислом. Ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого нічим не підтверджений, при цьому ОСОБА_5 не володіє будь-якою інформацією про потерпілого ОСОБА_8 .

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділенням Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 з 11.03.2023 р., з моменту відправлення у військову частину НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-ХІУ, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

24.12.2023 р. у денний час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував за місцем тимчасового спільного проживання з потерпілим ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про збереження останнім особистих цінних речей у приміщенні літньої кухні за вказаною адресою, раптово виник протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 , реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у відсутності потерпілого ОСОБА_8 та інших сторонніх осіб, 24.12.2023 р. у денний час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, шляхом вільного доступу, зайшов до приміщення літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , та розуміючи, що на всій території України діє воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: лебідку позашляховика «Escape Electric winch 12V 12000 LBS (5443 kg)», вартістю 22 592,99 грн., якою розпорядився за власним розсудом, спричинивши ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 25.12.2023 р. ОСОБА_5 реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у відсутності потерпілого ОСОБА_8 та інших сторонніх осіб, у денний час доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, шляхом вільного доступу, зайшов до приміщення літньої кухні, розташованої на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 та розуміючи, що на всій території України діє воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: бензопилу «Енергомаш ПТ-9937Б», вартістю 1 400 грн.; кутову шліфувальну машинку «Intertool DT-0266», вартістю 849,15 грн.; акумулятор «Exide Premium ЕА955» вартістю 4 315,26 грн.; комплект гальмівних колодок «Remsa 040502», вартістю 648,33 грн.; комплект гальмівних колодок «Profit 5000-0765 disk brake pads», вартістю 614,67 грн., яким розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 7 827,41 грн.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані органом досудового розслідування, за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, вчиненого повторно.

23.01.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, характер та кількість епізодів ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням даних про особу підозрюваного та його майнового стану, слідчий суддя дійшов висновку про можливість визначення застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані заяви ОСОБА_8 , протоколів огляду місця події 09.01.2024 р., допиту потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, під час досудового розслідування на виклик слідчого не з`являвся, про причини неявки слідчого не повідомляв, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним дій направлених на переховування від слідства або суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 проживав за місцем мешкання потерпілого, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати, на потерпілого, з метою зміни його показань.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечило б виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_5 несвоєчасно повідомлявся про необхідність з`явитись до слідчого Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно наданим матеріалам, підозрюваний ОСОБА_5 повідомлявся про необхідність явки до слідчого 07.03.2024 р., проте згідно наданого скріншоту, встановити дату відправлення слідчим повідомлення ОСОБА_5 не представляється за можливе. Разом з тим, 07.03.2024 р. ОСОБА_5 повторно повідомлявся про необхідність явки до слідчого на 11.03.2024 р., проте отримавши вказані повідомлення підозрюваний ОСОБА_5 , до слідчого не з`явився, про причини неявки слідчому не повідомляв. Вказані обставини спростовують доводи захисника, щодо несвоєчасного повідомлення ОСОБА_5 , при цьому, підозрюваний будучи обізнаним про виклики до слідчого мав можливість повідомити, як про своє місцезнаходження, так і причини неявки до слідчого, але цього не зробив.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків та позитивної характеристики, не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, оскільки рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3