КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/4375/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4528/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене 06.06.2024 року в ході проведення затримання та обшуку затриманої особи ОСОБА_6 , а саме: посвідчення адвоката Київської міської кваліфікаційної - дисциплінарної комісії на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона є адвокатом і має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 3633 від 26.02.2009 р. в коричневій обгортці, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3633 гр. ОСОБА_6 від 26.02.2009 року в червоній обгортці, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_3 ), флеш накопичувач чорного кольору з надписом APACER, флеш накопичувач чорного кольору з наліпкою, яке належить ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та порушують права ОСОБА_6 та власника транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В, яким є ОСОБА_9 .

Зазначає, що слідчий суддя прийшов до безпідставного висновку про наявність обґрунтованої підозри, що не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наявними у справі матеріалами.

Так, досудовим розслідуванням не встановлено та не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_6 мала намір підбурити заявника ОСОБА_11 надати неправомірну вигоду певному конкретному слідчому у певному конкретному кримінальному провадженні, також не встановлено, про який підрозділ ГУ НП в Одеській області у заяві йшла мова.

Вказує, що у рапорті про вчинення кримінального правопорушення від 30.04.2024 року, який був долучений до клопотання, містяться взаємовиключні твердження про те, що у діях адвоката ОСОБА_6 вбачаються ознаки складів злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 369, ст. 15, ч. 5 ст. 190 КК України.

Зазначає, що слідчим суддею в порушення ч. 1 ст. 172 КПК України не повідомлено належним чином власника майна про розгляд справи.

Також, слідчим суддею у порушення ч. 1 ст. 172 КПК України не вживалось будь-яких заходів для виклику до суду ОСОБА_9 , який є власником вилученого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA Р RADO 2.7 Універсал В .

Апелянт зауважує, що накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є безпідставним, оскільки воно належить ОСОБА_9 , який не є стороною у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 . Крім того, оскільки власником автомобіля є ОСОБА_9 , то до автомобіля не може бути застосована конфіскація майна, як вид додаткового покарання у разі визнання ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Також апелянт посилається на незаконність ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на посвідчення адвоката Київської міської кваліфікаційної - дисциплінарної комісії на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона є адвокатом і має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 3633 від 26.02.2009 р. в коричневій обгортці, та на свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3633 гр. ОСОБА_6 від 26.02.2009 року в червоній обгортці, оскільки це грубо порушує гарантії адвокатської діяльності та фактично обмежує ОСОБА_6 у її праві на заняття адвокатською діяльністю.

Помилковими є і висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, про накладення арешту на флеш накопичувачі, оскільки на них може міститись інформація та документи, що стосуються адвокатської таємниці, при цьому, слідча не надала можливості представнику ради адвокатів регіону, який був присутній на місці обшуку, перевірити флеш накопичувачі на предмет наявності на них інформації та документів, які стосуються адвокатської таємниці. Апелянт зазначає, що слідча могла б на місці перевірити питання, чи містять флеш накопичувачі інформацію, яка становить інтерес для кримінального провадження. У подальшому слідчим також не було оглянуто вищевказані флеш накопичувачі та не доведено у суді, що на них міститься інформація, яка допоможе встановити обставини кримінального правопорушення.

Крім цього, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена без повідомлення ОСОБА_6 та її представника, а копію ухвали слідчого судді ОСОБА_6 особисто отримала лише 13.06.2024 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто за відсутності власника майна ОСОБА_6 та її представника.

Згідно даних наявної у справі розписки, копію повного тексту оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 отримано 13.06.2024 року (а.с.115). Інших даних про вручення повного тексту ухвали у справі не міститься.

При цьому, апеляційна скарга подана адвокатом ОСОБА_7 17.06.2024 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого 02.05.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи адвокатом та згідно із свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3633, виданим 26.02.2009 року Київською міською КДКА, здійснюючи адвокатську діяльність, а тому достовірно знаючи, що відповідно до ст. ст. 281-282, 284 КПК України: питання, які виникають під час досудового розслідування кримінальних проваджень щодо розшуку, зняття з розшуку та закриття кримінального провадження вирішується слідчим/прокурором, тобто особами, які займають відповідальне становище, схилила ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до надання неправомірної вигоди за вчинення слідчим одного з підрозділів Головного управління Національної поліції в Одеській області у кримінальному провадженні, тобто особою, яка займає відповідальне становище, дій, спрямованих на зняття з розшуку ОСОБА_11 та закриття кримінального провадження відносно останнього.

В ході проведення затримання 06.06.2024 року в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, слідчим СУ ГУНП у м. Києві капітаном поліції ОСОБА_12 , яка входить до складу слідчої групи, був проведений обшук затриманої особи ОСОБА_6 та її особистих речей, в ході проведення якого було виявлено та вилучено: посвідчення адвоката Київської міської кваліфікаційної - дисциплінарної комісії на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона є адвокатом і має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 3633 від 26.02.2009 р. в коричневій обгортці, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3633 гр. ОСОБА_6 від 26.02.2009 року в червоній обгортці, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_3 ), флеш накопичувач чорного кольору з надписом APACER, флеш накопичувач чорного кольору з наліпкою.

07.06.2024 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві вищевказані речі та предмети визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

07.06.2024 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, у якому просив накласти арешт на: посвідчення адвоката Київської міської кваліфікаційної - дисциплінарної комісії на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона є адвокатом і має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 3633 від 26.02.2009 р. в коричневій обгортці; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3633 гр. ОСОБА_6 від 26.02.2009 р. в червоній обгортці; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал-В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_3 ); флеш накопичувач чорного кольору з надписом APACER; флеш накопичувач чорного кольору з наліпкою, яке належить ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою, у зв`язку з якою потрібно накласти арешт на майно, а саме на документи, що посвідчують повноваження адвоката ОСОБА_6 , є те, що у разі обрання відносно останньої запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_6 може і в подальшому використовувати повноваження адвоката та схиляти/підбурювати осіб до надання неправомірної вигоди іншим особам, а також вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у вчиненні якого підозрюється на теперішній час; підставою для накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є те, що транспортний засіб марки TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення та вилучений, з приводу нього подано клопотання про арешт майна в іншому клопотанні; підставою для накладення арешту на флеш - носії інформації є те, що вони підлягають дослідженню за допомогою комп`ютерних експертних систем та/або за участю спеціалістів, щодо виявлення інших співучасників кримінального правопорушення, можуть містити відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а у разі їх передачі власнику вони можуть бути передані іншим особам, знищені або спотворені в будь-який спосіб.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене 06.06.2024 року в ході проведення затримання та обшуку затриманої особи ОСОБА_6 , а саме: посвідчення адвоката Київської міської кваліфікаційної - дисциплінарної комісії на ім`я ОСОБА_6 про те, що вона є адвокатом і має свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю № 3633 від 26.02.2009 р. в коричневій обгортці, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3633 гр. ОСОБА_6 від 26.02.2009 р. в червоній обгортці, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_3 ), флеш накопичувач чорного кольору з надписом APACER, флеш накопичувач чорного кольору з наліпкою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційної інстанції повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Згідно абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів на підтвердження тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Так, підставою для застосування арешту на документи, що посвідчують повноваження адвоката ОСОБА_6 , у клопотанні слідчого зазначено те, що у разі обрання відносно останньої запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_13 може і в подальшому використовувати повноваження адвоката та схиляти/підбурювати осіб до надання неправомірної вигоди іншим особам, а також вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у вчиненні якого підозрюється на теперішній час.

На переконання колегії суддів, вищевказані твердження є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Крім того, хоча вищевказані документи і визнані по справі постановою старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві від 07.06.2024 року речовими доказами, вони не відповідають критеріям речових доказів, визначеним у ст. 98 КПК України, оскільки не являються знаряддями вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено вище, документи, що посвідчують повноваження адвоката ОСОБА_6 , не відповідають критеріям речових доказів у даному кримінальному провадженні, не підлягатимуть вони і спеціальній конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, а також не можуть забезпечувати відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, позаяк по своїй суті ці документи не можуть виступати засобом відшкодування шкоди.

За таких обставин передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України підстави для накладення арешту на документи, що посвідчують повноваження адвоката ОСОБА_6 , по справі відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя; забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність підстав для накладення арешту на документи, що посвідчують повноваження адвоката ОСОБА_6 , допустивши при цьому як порушення процесуальних норм, так і порушення гарантій здійснення ОСОБА_6 , як адвокатом, її професійної діяльності, не звернувши уваги на те, що будь-які обмеження щодо заняття адвокатською діяльністю уповноважені застосовувати дисциплінарні органи адвокатського самоврядування, зокрема, КДК адвокатури м. Києва.

Неправильним є і висновок слідчого судді про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_3 ), що, зокрема, вбачається з наступного.

Єдиною підставою для накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В, належного ОСОБА_9 є те, що сам транспортний засіб використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення. Задовольняючи клопотання слідчого в цій частині, слідчий суддя вважав, що вищевказана обставина є достатньою підставою для накладення арешту на вказане свідоцтво.

Разом з тим, такі висновки слідчого судді не відповідають положенням ст. 170 КПК України, ч. 2 якої містить випадки застосування арешту.

Слід зазначити, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В, належне ОСОБА_9 ,не відповідає критеріям речових доказів у даному кримінальному провадженні, не підлягатиме як спеціальній конфіскації, так і конфіскації майна як виду покарання, оскільки належить третій особі, а не підозрюваній ОСОБА_6 , а також в силу того, що є правовстановлюючим документом, належним третій особі, не може забезпечувати відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Слідчий суддя при накладенні арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вищенаведеного не врахував, а також залишив поза своєю увагою наслідки арешту майна для третіх осіб, а саме для власника майна ОСОБА_9 , який не є стороною кримінального провадження, у якому було повідомлено про підозру ОСОБА_6 . При цьому, з огляду на те, що власником транспортного засобу є ОСОБА_9 , до автомобіля не може бути застосована конфіскація майна, як вид додаткового покарання, у разі визнання підозрюваної особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, і дане майно не може виступати способом відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вилучених посвідчення адвоката та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливість використання даного майна як речових доказів у кримінальному провадженні, не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, та не надав належної оцінки доводам клопотання слідчого про необхідність арешту вказаного майна.

Вищенаведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту належних ОСОБА_6 посвідчення адвоката та свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, арешту належного ОСОБА_9 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, здійснено в порушення вимог закону та свідчить, що втручання в право на мирне володіння майном зазначених осіб здійснено без законних на те підстав.

Таким чином, накладення арешту на належні ОСОБА_6 посвідчення адвоката та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_9 , не виправдовує ступінь втручання у їх права і свободи потребам досудового розслідування, і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом із тим, дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що майно, вилучене 06.06.2024 року в ході проведення затримання та обшуку затриманої особи ОСОБА_6 у вигляді флеш накопичувача чорного кольору з надписом APACER та флеш накопичувача чорного кольору з наліпкою, які належать ОСОБА_6 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно могло бути знаряддям вчинення злочинних дій, зберегти на собі сліди або відомості, які мають значення для кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу, з метою збереження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо безпідставності накладення арешту на належні ОСОБА_6 посвідчення адвоката №3633 від 26.02.2009 р. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність № 3633 від 26.02.2009 р., а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA РRADO 2.7 Універсал - В з номером шасі НОМЕР_1 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_9 , у зв`язку із чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна та накладення арешту на флеш накопичувач чорного кольору з надписом APACER та флеш накопичувач чорного кольору з наліпкою, які належать ОСОБА_6 . У решті вимог клопотання слідчого задоволенню не підлягає з наведених вище в ухвалі підстав.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Накласти арешт на: флеш накопичувач чорного кольору з надписом APACER, флеш накопичувач чорного кольору з наліпкою, які належать ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4