Провадження № 1-кс/522/3554/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , затриманого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) стосовно ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагул Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України не зареєстрований та постійного місця проживання не має,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2024 о 00:03 співробітниками СКП ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі повідомлення відділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Одеській області від 18.06.2024 №50/895, відповідно до якого ОСОБА_9 розшукується компетентними органами Республіки Молдова для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 287 ч. (3) (2 епізоди), ст. 151 ч. (2) п. d) КК Республіки Молдова та для виконання покарання у вигляді 1 року 6 місяців та 21 дня позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Кишинева від 29.06.2007 та постановою суду Кагула (Центральний офіс) від 29.06.2007.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Молдова про видачу ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 287 ч. (3) (2 епізоди), ст. 151 ч. (2) п. d) КК Республіки Молдова.

Постановою Офісу Генерального прокурора від 26.12.2022 прийнято рішення про видачу ОСОБА_9 до Республіки Молдова для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів, а також про відстрочення фактичної передачі до закінчення судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав, яке вступило в законну силу.

Крім того, до Одеської обласної прокуратури 18.05.2023 з Міністерства юстиції України надійшов запит Міністерства юстиції Республіки Молдова про видачу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду у вигляді 24 років позбавлення волі за вчиненні злочинів, передбачених ст. 74, ст. 15 ч. 2, ст. 88 ч. 1, 4, 6 (замах на вбивство з корисливих мотивів кількох осіб, вчинене способом, небезпечним для життя кількох осіб), ст. 15 ч. (2), ст. 88 ч. 1, 8 (замах на вбивство з корисливих мотивів особою, яка раніше вчинила замах на вбивство) КК Республіки Молдова.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.09.2023 № 3460/5 прийнято рішення про видачу ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) до Республіки ОСОБА_14 для виконання покарання у вигляді 1 року 6 місяців та 21 дня позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Кишиніва від 29.06.2007 та постановою суду Кагула (Центральний офіс) від 29.06.2007 та відстрочення фактичної передачі особи до закінчення судових проваджень за обвинуваченням його у злочинах на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких підстав.

Вищевказані рішення вступили у законну силу.

Станом на 22 .06.2024 в Банках даних Інтерполу за ініціативи НЦБ Інтерполу Молдови 29.04.2022 опубліковане циркулярне оповіщення відносно особи з анкетними даними ОСОБА_9 ) ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 151, ч. 3 ст. 287 КК РМ, ордер на арешт № 14-223/2022 виданий 01.04.2022 Чеканським судом м. Кишинів.

За результатами екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) до Республіки ОСОБА_14 , не встановлено.

Так, ОСОБА_16 не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Водночас, на розгляді Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000659 від 27.09.2022 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 1 ст. ст. 263 КК України (справа № 496/6298/22).

Листом Офісу Генерального прокурора від 26.12.2022 № 19/1/2-31169-22, доручено обласній прокуратурі відповідно до ст. 592 КПК України забезпечити нагляд за триманням ОСОБА_10 під вартою, та, у разі його звільнення з-під варти, забезпечити застосування до останнього екстрадиційного арешту.

Крім цього, з Міністерства юстиції України надійшов лист № 61658/74235-30-23/12.1.4 від 17.05.2023, яким доручено обласній прокуратурі вжити заходи відповідно до ст. 584 КПК України, з метою застосування до ОСОБА_10 екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 відносно громадянина Республіки ОСОБА_8 ) ОСОБА_15 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт).

Вказане рішення оскаржено стороною захисту у апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.03.2024 зазначену апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2024, якою відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) залишено без змін.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2024 задоволено клопотання Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо перевірки наявності підстав для подальшого тримання під вартою (екстрадиційним арештом) з метою забезпечення фактичної видачі відносно ОСОБА_5 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2024 клопотання Малиновської окружної прокуратури м. Одеси щодо перевірки наявності підстав для подальшого тримання під вартою (екстрадиційним арештом) з метою забезпечення фактичної видачі відносно ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 клопотання Приморської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі компетентним органам Республіки Молдова відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Враховуючи вищевикладене, у разі звільнення ОСОБА_9 з-під варти та застосування стосовно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є ризик того, що останній почне переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до Республіки Молдова.

З урахуванням того, що фактичну передачу ОСОБА_9 компетентним органам Республіки Молдова відстрочено до закінчення судового провадження, та існує ризик його переховування, виникла необхідність у застосуванні відносно нього екстрадиційного арешту.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити.

Захисник затриманого заперечував в задоволенні клопотання прокурора.

Затриманий ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Розглянувши клопотання, заслухав думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проваджені, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Тобто, після закінчення 12-ти місяців адміністративного арешту слідчому судді не надано повноважень вирішувати жодні питання щодо затриманої особи.

Відповідно до ст. 7 КПК України, однією із засад кримінального провадження є верховенство права, яке передбачає правову визначеність, а тому числі і щодо строків обмеження свободи особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої сторони за вчинення правопорушення.

Слідчий суддя при винесенні ухвали враховує положення ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Право на свободу включає у себе, серед іншого, право на встановлення будь-яких обмежень пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу виключно за наявності законних підстав та без невиправданого зволікання.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог Закону, слідчий суддя приходить до того, що висновки про ступінь ризиків, доцільність застосування запобіжного заходу та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу даних щодо інкримінованого злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного тощо.

З матеріалів клопотання встановлено, що доводи прокурора щодо доцільності застосування запобіжного заходу приймалися до уваги слідчими суддями, але очевидним є те, що за минуванням часу відповідні ризики зменшуються, а прокурор повинен навести інші обставини або, принаймні зазначити чому первинні ризики не зменшились, чого в ході розгляду даного клопотання зроблено не було. Наведений фактор слідчий суддя оцінює в сукупності з даними про те, що в ході розгляду клопотання не встановлено відомостей про те, що після відмови слідчого судді у задоволенні клопотання про продовження відповідного запобіжного заходу ОСОБА_9 вчинив будь-які дії, які підтверджують відповідні ризики.

Так, безумовно не можна залишити поза увагою те, що 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався і на даний час триває.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

При вирішенні питання щодо неможливості завершення видачі особи в період дії воєнного стану, слід виходити з інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться, зокрема Центральний орган України щодо видачі особи (екстрадиції), або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію у відповідній сфері, повідомлень щодо ризиків перебування на певній території та інше. Отже, має дотримуватися баланс між безпекою та дотриманням процесуальних прав учасників справи.

В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на наявність постанови офісу Генерального прокурора від 26.12.2022 про видачу ОСОБА_9 процедура його видачі наразі фактично не відбувається, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 27.05.2022 року було відстрочено фактичну передачу ОСОБА_9 до Республіки Молдова до закінчення судового провадження за обвинуваченням останнього у вчинені злочинів на території України.

Отже, запобіжний захід для цілей екстрадиції та забезпечення видачі особи іноземній державі, застосовується з метою створення умов для фактичної передачі підозрюваного, забезпечення його процесуальної поведінки та запобігання ризикам переховування (втечі), ризику вчинення нових злочинів, впливу на можливих свідків, знищення доказів чи приховування злочину і т.д.

Крім того, слід врахувати особу підозрюваного, який згідно наданих матеріалів не переховується від компетентних органів України та має вади здоров`я та потребує медичного лікування, що свідчить про неможливість його перебування в місцях ув`язнення, оскільки це може призвести до погіршення його стану здоров`я.

Також, стосовно ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження, яке розглядається Київським районним судом міста Одеси було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 (Апартаменти Соrоna), що свідчить про наявність тимчасового місця проживання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, щодо здачі на зберігання відповідному державному органу паспорту для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Зазначене свідчить про неможливість для ОСОБА_9 перетину кордону України з метою переховування від правоохоронних органів, оскільки особа ні в якому разі не може перетнути кордон без документів, а відтак доводи прокурора про існування ризиків переховування ОСОБА_9 чи перешкоджання екстрадиції, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду клопотання.

З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави для застосування до затриманого Республіки Молдова ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відсутні.

Згідно з ч. 6 ст. 583 КПК України, за результатами розгляду слідчий суддя постановляє ухвалу про: 1) застосування тимчасового арешту; 2) відмову в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 4) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 5) застосування тимчасового арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію). Копія ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду питання щодо затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), невідкладно направляється уповноваженому (центральному) органу України через відповідну регіональну прокуратуру разом із копією письмової заяви особи про згоду на її видачу (екстрадицію).

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 376, 541, 584, 589 КПК України, ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, ст.ст. 56, 58, 60 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, -

УХВАЛИВ:

Клопотання керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) стосовно ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

25.06.2024