Справа № 752/5016/19
Провадження № 1-кс/752/99/24
У Х В А Л А

26 лютого 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.12.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796,-

в с т а н о в и в:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.12.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796.

В обгрунтування скарги зазначено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідуванні у кримінальному провадженні №0012796, яке внесено до ЄРДР 29 жовтня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України. Зазначене кримінальне провадження зареєстровано за заявою громадянина ОСОБА_6 , відповідно до якої зазначено, що у травні 2017 року громадянин ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 , чим завдав останньому збитку у особливо великих розмірах. 27 грудня 2019 року заступником начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. За змістом вказаного повідомлення про підозру, ОСОБА_5 підозрюється у в тому, що ОСОБА_5 зловживаючи довірою ОСОБА_6 ввів останнього в оману та заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 на загальну суму 13 207 000 (тринадцять мільйонів двісті сім тисяч) гривень.

Разом з тим, сторона захисту вважає, що при складанні даного повідомлення про підозру заступником начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 проігноровано ст. 5 Параграф 1 (С) Конвенції про захист прав людини і основних свобод в частині «розумної підозри», а саме: відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Параграфу 1 (С) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Вважає, що в матеріалах кримінального провадження № 0012796 містяться докази, які прямо скасовують твердження заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 в частині скоєння моїм клієнтом - ОСОБА_5 дій кваліфікованих за ч. 4 ст. 190 КК України.

Звертає увагу, що зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зав`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо. Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати отримання кредиту, попередньої оплати за товари чи виконання робіт (авансу), укладення договору позики, укладення договору прокату тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати відповідну роботу, повернути борг чи отримані у користування речі.

Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

На підставі зазначеного, вважає, що між громадянами України ОСОБА_6 та ОСОБА_5 існують цивільно - правові відносини, які засновані на укладеному між ними у 2017 році договором позики на загальну суму 500 000,00 доларів США із терміном погашення боргу 31 грудня 2017 року, та регулюються ст. ст. 11, 525, 526, 549 - 552, 629, 1046 - 1050 Цивільного кодексу України.

Звертає увагу, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_8 , цей документ у кримінальному провадженні № 0012796 складено заступником начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 27 грудня 2019 року та того ж дня погоджений прокурором у кримінальному провадженні. Відповідно до вимог КПК, вказане повідомлення мало бути вручено ОСОБА_8 саме 27 грудня 2019 року, але ця вимога слідчим не виконана.

Посилання на те, що ОСОБА_8 не знаходився за місцем проживання або в Україні не може бути підставою для не виконання вищезазначених вимог щодо вручення повідомлення про підозру у день його складання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав з наведених у ній підстав, просив скаргу задовольнити та скасувати повідомлення про підозру.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що повідомлення про підозру є обґрунтованим та вчинено без порушень вимог КПК України. Також, надав матеріали кримінального провадження № 0012796.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, слідчого, дослідивши матеріали матеріали кримінального провадження № 0012796, приходить до настуного висновку.

Так, відповідно до змісту статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У статті 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України чітко регламентовано порядок вручення письмового повідомлення про підозру . Зокрема, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Будь-які обгрунтовані посилання на процесуальні порушення під час вручення ОСОБА_8 підозри не доведені під час судового засідання.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Аналізуючи в сукупності матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0012796, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 276-276, 303- 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.12.2019 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0012796 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1