Справа № 449/12/23
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000163 від 07.11.2022) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бібрка Львівського району (колишній Перемишлянськи район) Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_1 ., громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, відповідно до вимог ст. 89 КК України визнаний таким що не має судимості,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Бібрка Львівського району (колишній Перемишлянськи район) Львівської області, місце проживання: АДРЕСА_2 ., громадянина України, працюючого грінкіпером ФОП « ОСОБА_5 », раніше не судимого

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_10 у групі осіб з ОСОБА_11 07.11.2022 року приблизно о 00 годин усвідомлюючи про запровадження на території України, у зв`язку з відбиттям збройної агресії Російської Федерації, на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, та який продовжено Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, будучи обізнаним, що Розпорядженням Начальника Львівської ОВА №1/22 «Про запровадження комендантської години на території Львівської області» від 25 лютого 2022 року (у редакції станом на 19 жовтня 2022 року) у Львівській області, щодня, впродовж з 00 год до 05 год, діє заборона перебування у громадських місцях (зокрема на вулицях) без спеціально виданих перепусток і посвідчень, перебуваючи на дорозі загального користування поряд хвіртки житлового будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає потерпіла ОСОБА_8 , умисно, ігноруючи вимоги вказаних нормативних актів та норм громадської поведінки, протиставляючи себе встановленим у суспільстві нормам моралі, грубо порушуючи громадський порядок, нанесли ряд ударів ногами об металеву хвіртку вказаного будинковолодіння, та як наслідок пошкодили конструктивні елементи хвіртки. Такі дії супроводжувались голосними нецензурними висловлюваннями в результаті чого було порушено спокій мешканців вказаного будинковолодіння, за захистом і з метою припинення таких дій потерпіла ОСОБА_8 звернулась у поліцію шляхом телефонного дзвінка на номер «102».

Під час зазначених подій водій ОСОБА_7 автомобілем Ніссан Рок (державний номерний знак НОМЕР_1 ) рухався по АДРЕСА_3 , та проїжджав поряд з будинком 24, де на проїзній частині був припаркований автомобіль Лексус RX 300 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) на якому до будинку потерпілої ОСОБА_8 приїхали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та звернувся до останніх з просьбою звільнити проїзджу частину дороги для можливості руху його автомобіля. На що, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи групою осіб, з метою вчинення хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_7 , ігноруючи норми громадської поведінки, протиставляючи себе встановленим у суспільстві нормам моралі, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, почали висловлюватись в адресу потерпілого ОСОБА_7 нецензурними словами та нанесли ряд ударів ногами по дисках та бамперу, руками по кузову, капоті, передньому вітровому склі та склі водійських дверей автомобіля потерпілого ОСОБА_7 . В результаті таких дій останній був змушений автомобілем, рухаючись заднім ходом, покинути місце події, та звернувся з повідомленням про подію в органи поліції шляхом телефонного дзвінка на номер « НОМЕР_3 ». ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобіля Лексус RX 300 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) також покинули місце події, слідуючи вулицями м.Бібрка за автомобілем потерпілого ОСОБА_7 .

Реагуючи на звернення потерпілої ОСОБА_8 за місцем її проживання, будинок АДРЕСА_3 прибули працівники поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , останній з яких перебував в будинку потерпілої, отримуючи письмові пояснення. За вказаним адресом прибув і потерпілий ОСОБА_7 та у власному автомобілі разом з працівником поліції ОСОБА_14 надавав відповідні пояснення.

В цей час, приблизно о 01.00 год до будинку АДРЕСА_3 на автомобілі Лексус _________ з метою продовження хуліганських дій приїхали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_10 підійшов до автомобіля Ніссан Рок (державний номерний знак НОМЕР_1 ), де в салоні автомобіля на місці водія перебував потерпілий ОСОБА_7 , поруч на місці пасажира перебував працівник поліції ОСОБА_14 , відчинив двері автомобіля зі сторони потерпілого, та діючи з особливою зухвалістю, незважаючи на перебування поряд працівника поліції, умисно наніс один удар рукою по обличчю потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши йому фізичну біль. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в присутності працівників поліції продовжили грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнаються обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - частина 2 статті 296 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений начальником СВ відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 та затверджений прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , згідно з яким сторона обвинувачення вважає вірною кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за частиною 3 статті 296 КК України за кваліфікуючою ознакою як дії (хуліганство), що пов`язане із опором представникам влади уповноважених на охорону громадського порядку та іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор вважає, що надані докази доводять склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 296 КК України, в якому обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_7 повністю підтримав позицію прокурора. Потерпіла ОСОБА_8 окрім показів даних в судовому засіданні подала заяву про подальший розгляд прави за її відсутності.

Правова позиція сторони захисту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 296 КК України, не визнав, надав суду показання, за змістом яких він з ОСОБА_11 близько опівночі з 06 на 07 листопада 2022 року були вимушені зупинитись біля будинку знайомої ОСОБА_8 через несправність автомобіля, та з метою залишити авто в неї на подвір`ї, постукали у хвіртку, стукав гучніше, очікуючи, що вийде Марта. Дорогою їхав Нісан Рок, зупинився, до авто підійшов ОСОБА_11 , між ними відбувалась розмова, коли він підійшов до авто водій ( ОСОБА_7 ) хотів проїхати, нащо вони пояснили, що тут односторонній рух і він не проїде. ОСОБА_7 дістав службове посвідчення працівника прокуратури та погрожував, що вони «підуть служити», та наполягав на проїзді. ОСОБА_11 зачепив скло автомобіля. ОСОБА_7 від`їхав заднім ходом. Після цього до нього зателефонував знайомий та просив приїхати, і вони з ОСОБА_11 поїхали. Через певний час він з ОСОБА_11 проїжджали цією ж вулицею і побачив автомобіль працівників поліції та ОСОБА_7 , вирішив підійти та з`ясувати обставини. Заперечує нанесення удару в обличчя ОСОБА_7 , нанесення ударів по авто. Хуліганських дій не вчиняв. Заявлений у справі цивільний позов заперечує, оскільки шкоди нікому не заподіював.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 296 КК України, не визнав, надав суду показання, за змістом яких близько опівночі з 06 на 07 листопада 2022 року він та ОСОБА_10 через несправність авто зупинились поруч будинку ОСОБА_8 стукали у хвіртку щоб попросити залишити в неї автомобіль. Дорогою їхав автомобіль, водій ( ОСОБА_7 ) вимагав звільнити дорогу, вони пояснили, що тут односторонній рух, водій пред`являв документ якого чітко не бачив. Після чого водій поїхав «заднім ходом», а він з ОСОБА_10 поїхали до знайомого, від якого повертались за якийсь час тією ж дорогою. Побачили поряд з будинком ОСОБА_8 автомобіль ОСОБА_7 , вирішили з`ясувати що сталося, підійшли до автомобіля ОСОБА_7 , спілкувались, мала місце нецензурна лексика, потім він пішов додому.

Захисники обвинувачених підтримали позицію обвинувачених та вважають, що в діях обвинувачених відсутній склад кримінально-карного діяння у формі хуліганства та такі могли бути кваліфіковані лише як дрібне хуліганство. З потерпілою ОСОБА_8 досягнуто взаємопорозуміння та жодних претензій у неї не має, елемент хвіртки полагоджено на наступний день, щодо інциденту з потерпілим ОСОБА_7 , то саме останній спровокував його рухаючись в порушення правил дорожнього руху та зловживаючи своїм службовим становищем, підстав для задоволення заявленого цивільного позову не вбачають.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, кожному з яких судом надана ретельна оцінка з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні повідомила, що в ніч на 07.11.2022 приїхали додому, поклала спати дитину, згодом почула гуркіт по хвіртці, подумала, що хтось рветься до хати, перелякалась за дитину, відстань від хвіртки до приміщення де перебували з дитиною приблизно 30 метрів, через хвіртку нічого побачити не можливо, до виклику поліції не бачила хто то є на вулиці, бачила лише силуети двох хлопців, якби знала хто там то в поліцію б не зверталась, стверджує, що при звернення на лінію «102» повідомила, що невідомі особи б`ють у браму, пішли додому (вона та чоловік) викликали поліцію, поки не приїхала поліція хвіртку не відкривала, на цей момент жодного авто окрім працівників поліції не було. Спочатку було два працівники поліції, приїхав потерпілий ОСОБА_17 , один з працівників поліції відбирав в неї заяву, пояснення, потім приїхало багато поліцейських. Телефонувала до сусіда Завольського ОСОБА_18 , казала що є конфлікт з його родичом ОСОБА_17 . На ранок ОСОБА_10 , з яким давно знайома, повідомив що хотів машину поставити бо вона поламалась, згодом полагодив браму. Вважає що щодо неї хуліганських дій не вчинено, претензій до них не має.

показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні повідомив, що о півночі 7 листопада 2022 року проїжджав на своєму авто по АДРЕСА_4 , по серед дороги побачив авто з увімкнутими фарами, опустив бокове скло дверей і звернувся з проханням до двох осіб, щоб пропустили, на що один з низ відповів, що він ОСОБА_19 , працівник СБУ, та зараз випише йому повістку чому він тут їздить. Потерпілий попередив, що звернеться до поліції, що друга особа (на даний момент ідентифікована як ОСОБА_11 ) намагався вирвати телефон, потерпілий від`їхав заднім ходом авто на 3 метри, з метою зфотографувати номер автомобіля, що перекривав дорогу, ОСОБА_11 знову підбіг та почав наносити удари по автомобілю та погрожував фізичною розправою. Потерпілий від`їхав до кінця вулиці, телефонуючи на лінію «102», бачив як автомобіль що перекривав дорогу їде за ним та постійно сигналить. Він рухався вулицями міста, то в один момент біля свого будинку пригальмував, авто, що рухалось за ним під`їхало ближче, з авто вибіг ОСОБА_11 та продовжив наносити удари по його автомобілю, від продовжив рух вулицями міста, автомобіль його переслідував, повторно зателефонував на лінію «102» та узгодили місце зустрічі. Приїхав на вул. У. ОСОБА_20 де зустрівся з працівниками поліції, один з них пішов у будинок, з іншим він сів в своє авто для написання заяви, в цей час поряд з ним проїхав автомобіль Лексус, розвернувся та зупинився поряд з ними, з авто вийшло двоє осіб, підійшли, він опустив скло, опізнав їх, вони в нецензурній формі повали вимагати щоб він вийшов «будемо битися». В цей момент двері його автомобіля відчинив ОСОБА_10 , наніс кулаком один удар в обличчя, в результаті чого пошкодив окуляри, другий удар пройшов дотично до обличчя. Поліцейський вибіг з машини з словами « ОСОБА_21 що ти робиш» намагався відгородити ОСОБА_10 від автомобіля. ОСОБА_11 відчиняв задні двері наносив удари по його сидінню. Не справляючись, працівник поліції викликав іншого, що перебував у будинку. Вийшов інший працівник поліції, та ОСОБА_22 , яка перетелефонувала до його родича ОСОБА_23 Змушений був знову телефонувати на лінію «102», згодом ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сіли в автомобіль Лексус та поїхали з місця, лише на його зауваження працівники поліції поїхали за ними. Повернулись згодом, ОСОБА_10 продовжував йому погрожувати.

показаннями свідка ОСОБА_24 який в судовому засіданні повідомив, що з 20.00 год. 06.11.2022 перебуваючи на добовому чергуванні отримали повідомлення на виклик в м. Бібрку для допомоги наряду поліції, разом з іншими працівниками поліції прибули на місце. На місці відбувався конфлікт між ОСОБА_10 ще одним мужчиною, потерпілим, мала місце нецензурна лексика образливого характеру в адресу потерпілого, неодноразово робив зауваження не менше 5 раз. Стан обвинувачених може описати як агресивний.

показами свідка ОСОБА_14 який в судовому засіданні (зокрема і під час одночасного допиту) показав, що в ніч такої події (дати не пригадає) разом з поліцейським ОСОБА_25 прибули за викликом про пошкодження паркану гром. ОСОБА_10 , крім цього поступила повідомлення ще від однієї особи ( ОСОБА_7 ) з яким узгодили місце зустрічі, куди він під`їхав. Працівник поліції ОСОБА_25 пішов у будинок першої заявниці, а він разом з ОСОБА_7 сіли в його машину для документального оформлення його звернення. В цей час до машини підійшло двоє осіб один з них відчинив двері, зі сторони ОСОБА_7 , чув звук який може ідентифікувати як звук удару, вийшов з авто, ззовні стояли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оббіг авто, мала місце нецензурна лайка в адресу потерпілого, намагався їх відтіснити від авто, спочатку одного, потім другого, тримав за руки, змушений був за допомогою зателефонувати до ОСОБА_25 , який вийшов та стояв біля водійських дверей, він утримував то ОСОБА_10 то ОСОБА_11 які намагалися відчиняти двері, наносили удари по авто потерпілого, у нецензурній формі погрожували потерпілому, поведінка була агресивна, імовірно перебували в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому вони сіли в чорний автомобіль і поїхали, він та ОСОБА_25 на службовому авто намагались їх наздоганяти, але не вдалось, повернулись на місце, згодом туди прибули інші працівники поліції.

показами свідка ОСОБА_25 який в судовому засіданні показав, що 06.11.2022 року заступав на нічне чергування, перебували в м. Бібрка, отримавши виклик прибули до громадянки ОСОБА_8 , яка разом з чоловіком очікували їх на вулиці, він пройшов в будинок заявниці де документував звернення, за викликом ОСОБА_14 , який просив терміново вийти на вулицю. Вийшовши на вулицю, побачив припаркований червоний автомобіль Ніссан, ОСОБА_14 , двох громадян - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яких ОСОБА_14 намагався не допустити до авто, вони кричали та висловлювались в адресу водія автомобіля нецензурною лексикою, стукали по склу автомобіля, намагалися відкрити двері, переміщалися навколо авто, намагалися потрапити в салон авто, тривало це приблизно 20 хв., після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_11 силі в автомобіль чорного кольору та поїхали, він та ОСОБА_14 намагались їх на службовому авто переслідувати, але не навздогнали, через 10 хвилин повернулись на місце де вже знаходились ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 та намагались знову потрапити до автомобіля Ніссан, ще протягом 10 хвилин приїхав додатковий екіпаж з працівниками поліції.

показами свідка ОСОБА_26 який в судовому засіданні показав, що він родичом (чоловіком рідної сестри) потерпілого ОСОБА_27 , та приблизно 00.30 год. 07.11.2022 року йому зателефонувла сусідка ОСОБА_28 , повідомила, що молодший ОСОБА_29 його швагра ОСОБА_30 , він вдівся вийшов на вулицю та побачив, що стоїть машина ОСОБА_27 , біля машини стоїть один поліцейський і один поліцейський в машині разом із ОСОБА_31 , ОСОБА_19 погрожував ОСОБА_17 фізичною розправою, а Люлик наносив удари по машині, згодом на підлокітнику в машині бачив розбиті окуляри. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували в стані алкогольного сп`яніння та поводили себе агресивно. Пізніше приїхав другий екіпаж поліції, відбирали свідчення, бачив сліди від ударів ногами на дверях авто ОСОБА_7 .

показами свідка ОСОБА_32 який в судовому засіданні показав пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_8 , що 06.11.2022, близько 11.30 год, він разом із дружиною ОСОБА_33 і дитиною приїхали у будинок тещі по АДРЕСА_3 , коли вони перебували в себе вдома удар по «блясі», він з дружиною пішли надвір щоб подивитися, що сталося, дружина побачила силуети двох людей і зателефонувала у поліцію, після чого чекали працівників поліції у будинку. Коли приїхали працівники поліції дружина вийшла надвір до поліції, а потім писала заяву, він перебував біля дитини в хаті. На наступний день хвіртку ОСОБА_34 відремонтував самостійно, у вчиненому вибачився, пояснив, що машина поламалася того вечора біля їх дому і він хотів поставити машину до них на подвір`я, проте хвіртка була закрита і він в неї стукав, від чого бляха на хвіртці відійшла із закльопок, на які кріпилася, до ОСОБА_35 і ОСОБА_36 немає жодних претензій.

показами свідка ОСОБА_37 який в судовому засіданні показав, що він 07.11.2022 року будучи відповідальним по відділенню поліції, близько 01.30 02.00 год., поступив виклик про допомогу наряду поліції що перебував в м. Бібрка. На місці події знаходилось два автомобіля Ніссан і Лексус, поряд 4-5 осіб. Про обставини дізнався від водія автомобіля Ніссан та працівників поліції, що були на місці. Двоє осіб, один з них був ОСОБА_19 , другого прізвище він не пам`ятає, на його думку перебували в стані алкогольного сп`яніння, крім цього вони поводили себе агресивно і вживали нецензурно лексику, було запропоновано всім сторонам конфлікту пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водій Ніссану погодився і проїхав до лікарні, а інші особи відмовилися.

показами свідка ОСОБА_38 який в судовому засіданні показав, що він 07.11.2022 року перебував у слідчо-оперативній групі, як начальник карного розшуку, разом з іншими працівниками поліції виїхали в м. Бібрка для допомоги наряду поліції. На місці перебував службовий автомобіль працівників поліції, червоний ОСОБА_39 і Лексус, поруч двоє поліцейських ОСОБА_40 і ОСОБА_41 , а також 4 осіб, яких він не знає. Він підійшов до будинку звідки вийшли чоловік і жінка, пояснивши, що це вони викликали поліцію, оскільки двоє знайомих їм осіб пошкодили браму. Водія автомобіля Ніссан, повідомив, що він не міг проїхати по вулиці, оскільки стояла машина, він попросив у двох хлопців від`їхати а вони почали у відповідь йому хамити, в подальшому один з них наніс удар в лице, розбив окуляри. Оглянувши автомобіль Ніссан побачив сліди і пошкодження автомобіля. Сторонам конфлікту було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водій Ніссану погодився і проїхав до лікарні, а інші особи відмовилися. ОСОБА_19 на його думку перебував у нетверезому стані, поводив себе некоректно, виражався нецензурними словами та погрожував потерпілому.

показами свідка ОСОБА_42 який в судовому засіданні показав, що він 07.11.2022 року за вказівкою чергового райвідділу поліції прибувши на місце події де знаходились працівники СРПП ОСОБА_43 і ОСОБА_44 , де у ОСОБА_7 запитав його чи йому не потрібно надати допомогу, в подальшому відбирав письмові пояснення, інших дій не проводив, але перебував на місці події.

показами свідка ОСОБА_45 який в судовому засіданні показав 07.11.2022 року разом із ОСОБА_46 , прибули до м. Бібрки, де перебував інший екіпаж поліції у складі ОСОБА_25 та ОСОБА_14 . На місці події ОСОБА_47 і ОСОБА_48 нецензурно виражалися до ОСОБА_27 та до працівників поліції, неодноразово до них працівниками поліції робилися зауваження, щодо припинення протиправної поведінки, проте вони на зауваження не реагували, мали ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилися. Дана ситуація тривала приблизно 1,5 год., з моменту їх прибуття.

рапортом від 07.11.2022, яким повідомлено начальникові Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області про надходження повідомлення від служби «102» про те, що 07.11.2022 року о 00 год 14 хв за адресою: АДРЕСА_3 , заявниця повідомила що гр. ОСОБА_34 з гр. ОСОБА_49 вибили ногами їй браму, перебувають у стані алкогольного сп`яніння, вживають нецензурну лексику. Заявник ОСОБА_8 . (т.1 а.с. 118)

рапортом від 07.11.2022, яким повідомлено начальникові Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області про надходження повідомлення від служби « НОМЕР_3 » про те, що 07.11.2022 о 00.18 за адресою АДРЕСА_5 , до гостинного двору, двоє осіб перебувають на проїздній частині, дані особи зараз їдуть на автомобілі Пежо сірий 3008, їдуть в сторону школи ОСОБА_50 .Опис осіб один представився ОСОБА_51 . Заявник ОСОБА_7 . (т.1 а.с. 117)

рапортом від 07.11.2022, яким повідомлено начальникові Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області про надходження повідомлення від служби «102» про те, що 07.11.2022 о 01.36 за адресою АДРЕСА_5 , заявник просить скерувати ще один наряд поліції щодо попереднього звернення. Зі слів заявника один наряд поліції не справляється. Заявник ОСОБА_7 (т.1 а.с.144)

заявою ОСОБА_8 від 07.11.2022 року поданої на ім`я начальника Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, про вжиття заходів до ОСОБА_10 , який 07.11.2022 року близько 00.20 пошкодив хвіртку в її житловому господарстві, виражався в її та чоловіка адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, погрожував приїжджати і розправлятися з ними. (т.1 а.с. 119)

заявою ОСОБА_7 від 07.11.2022 року поданої на ім`я начальника Відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області про вжиття заходів щодо гр. ОСОБА_52 та його спільника, які 07.11.2022 року близько 00.15 год здійснили напад на нього, в подальшому в присутності працівника поліції наніс удар в обличчя, зламав окуляри, погрожував фізичною розправою. (т.1 а.с. 122)

протоколом огляду місця події від 07.11.2022, (з додатком - фототаблицею до цього протоколу), згідно з якими оглянуто місце події, за адресою будинок АДРЕСА_3 , оглянуто металеву хвіртку та її елементи. огляду господарства частина хвіртки відсутня, а саме елемент червоної металевої бляхи, якою вона була обшита. В приміщенні гаражу знаходиться фрагмент хвіртки червоного кольору, на якій наявні пошкодження у вигляді подряпин, потертостей та вм`ятин з обох сторін. (т.1 а.с.125-139);

протоколом огляду місця події від 07.11.2022 року, (з додатком - фототаблицею до цього протоколу), згідно з якими оглянуто автомобіль Ніссан Рог червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та зафіксовано пошкодженні лако-фарбового покриття кузова автомобіля у вигляді потертостей та нашарувань свіжого кольору на передній лівій стороні, а саме частині дверей водія, крилі та підкрильнику, пошкодження на вітрового скла у правому нижньому куті (т.1 а.с. 141-143, 145-153)

протоколом огляду речей від 07.11.2022 року, (з додатком - фототаблицею до цього протоколу), згідно яким оглянуто уламки оправи чорного кольору з маркуванням «Megapolis» та лінзи у кількості двох штук. (т.1 а.с.156-160)

протоколом огляду речей від 08.11.2022 року, згідно якого на оптичному носієві (компакт-диск) містяться відеозаписи (відеофайли в кількості 19 шт.) з нагрудних камер працівників СРПП ВпН№2 Львівського РУП№2 у Львівській області. (т.1 а.с.162) та додаток оптичний носій. (т.1 а.с.163), який був відтворений судовому засіданні, а відеофайли переглянуті учасниками. З оглянутих відеофайлів судом достеменно візуально ідентифіковано обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які висловлюються нецензурною лайкою, висловлюють погрози, зокрема ОСОБА_11 пояснює нанесення удару по автомобілю «…він мені не подобається тому що він не служить…» ОСОБА_11 відчиняє двері автомобіля в якому знаходиться потерпілий ОСОБА_7 , ОСОБА_10 підбурює його у нецензурній формі до нанесення удару в обличчя. Висловлює погрози потерпілому в майбутньому, аналогічні погрози в адресу ОСОБА_7 . висловлюються також ОСОБА_53 . На запитання працівника поліції про те що сталось ОСОБА_10 у нецензурній формі надає пояснення, яке суд трактує у літературному вислові, як «хотів спровокувати конфлікт і спровокував, маю право…» знову підбурює ОСОБА_11 до нанесення ударів по авто, та погрожує фізичним впливом ОСОБА_54

протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2022 року проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 (та додатком відеозаписом даного слідчого експерименту) згідно якого потерпілим на місці було відтворено обставини подій що мали місце в ніч 07.11.2022 року (т.1 а.с. 167-170)

протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2022 року проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 (та додатком відеозаписом даного слідчого експерименту) згідно якого потерпілою на місці було відтворено обставини подій, що мали місце в ніч 07.11.2022 року (т.1 а.с. 179-182)

протоколом огляду речей (диску) від 16.12.2022 року згідно якого було оглянуто оптичний носій (компакт-диск) (т.1 а.с.172), що скерований Управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Львівській області (т.1 а.с.171), згідно з яким текстово відображено зміст трьох аудіофайлів «ЄО3880» «ЄО3881» та « НОМЕР_4 ». (т.1 а.с.174-178)

Оцінюючи вказані вище докази за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом не встановлено, та сторонами не заявлено , процесуальних порушень здобуття таких доказів.

Відповідність безпосередньо досліджених судом доказів критеріям належності та допустимості.

Суд надає критичної оцінки показам даним в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_8 , як таким, що в своїй частині суперечать фактичним обставинам справи та суперечать іншим доказам зібраним органом досудового слідства, та дослідженим в судовому документальними доказами. Так в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_55 , та в заяві адресованій стороні обвинувачення (т.1 а.с.116), пояснила, що після того як почула «гуркіт», та вийшовши на подвір`я побачила двох не опізнаних на той момент осіб, які стукали та висловлювались нецензурною лайкою, після цього повернулась в будинок та зателефонувала в поліцію, такі дії мали місце до часу запровадження комендантської години, дії обвинувачених не порушували спокій її сім`ї. Зазначені твердження потерпілої ОСОБА_55 суд розцінює як спрямовані на виправдання кримінально-карної поведінки обвинувачених, применшення суспільної небезпеки їх дій, оскільки суперечить дослідженим та перевіреним в судовому засіданні доказам, зокрема, згідно рапорту від 07.11.2022 року (т.1 а.с.118) оператором лінії «102» зафіксовано звернення заявниці ОСОБА_8 о 00 год 14 хв 07.11.2022 року. Крім цього, в судовому засіданні було досліджено (відтворено аудіозапис) (т.1 а.с.172) зазначеного телефонного звернення ОСОБА_8 до оператора лінії «102», згідно з яким заявниця повідомляє про що знає людей, які «вибили мені браму, і біля брами стоять викрикають і мене матами криють», зазначаючи що це « ОСОБА_34 » та ОСОБА_56 », «погрожує зайти на подвір`я».

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази в частині обвинувачення визнаного судом доведеним, взаємопов`язані і у своїй сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинувачених та інші обставини, зазначені у статті 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому статтею 93 КПК України, жодних обставин, передбачених статтею 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Процесуальні докази прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнав належними та допустимими, зібрані у встановленому законом порядку та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Також, суд зауважує, що сторона захисту не оспорювала безпосередньо досліджені судом докази, надані стороною обвинувачення, та не наводила аргументів щодо їх неналежності чи недопустимості, а також не надавала суду інших доказів, які б прямо чи непрямо підтверджували існування чи відсутність обставин, що підлягали доказуванню у цьому кримінальному провадженні, з метою безпосереднього дослідження їх судом. Позиція сторони захисту фактично зводиться до їх переоцінки та їх трактування з метою обґрунтування обраної лінії захисту.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України .

Об`єктом (основним безпосереднім) кримінального правопорушення, передбаченого статтею 296 КК України, «хуліганство», є громадський порядок (тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття). Додатковий безпосередній об`єкт з`являється у тому разі, коли відбувається інтенсифікація хуліганських дій через набуття ознак кваліфікованого складу кримінального правопорушення або без набуття таких, але зі спрямованістю на інші об`єкти кримінально-правової охорони (здоров`я людини, власність, нормальна діяльність державних органів, установ та організацій тощо).

Об`єктивна сторона полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Суб`єктом зазначеного діяння є осудна особа, яка до вчинення злочину досягла 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується виною у формі умислу, та мотивом явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності

Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к) наголошується що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що причиною хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_7 став дріб`язковий привід, що пов`язаний з проїздом транспортних засобів. Обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки обвинувачених свідчать про те, що вона була зумовлена не особистою неприязню до потерпілого, а бажанням протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, та супроводжувалась особливою зухвалістю у вигляді приниження гідності потерпілого, поєднаного з насильством над ним, що хоч не привело до отримання тілесних ушкоджень, однак спричинило пошкодження майна, пошкодження лакофарбового покриття авто та окулярів, а у випадку хуліганських дій щодо ОСОБА_8 , пошкодження елементів хвіртки.

Аналізуючи дії обвинувачених, як кожного окремо, так і в їх сукупності суд констатує безумовну наявність мотиву - неповага до суспільства, і в їх діях він явно продемонстрований.

Мотиви щодо обґрунтованості зміни кваліфікації діяння обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з частини 3 статті 296 КК України та підстави визнання чистини обвинувачення не обґрунтованою.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК (постанови Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 705/623/18, від 17 квітня 2019 року у справі №472/342/16-к, від 11 лютого 2021 року у справі № 462/3062/16-к, від 24 січня 2023 року у справі № 723/4583/21).

Ознаки суб`єктивної сторони вчинених злочинів та особливості психічного ставлення засудженого до вчинених діянь і їх наслідків встановлюються судами на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, за встановленими судом фактичними обставинами вчинених злочинів, що закріплені належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК України, та оціненими відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кваліфіковано за частиною 3 статті 296 КК України як хуліганство, за наявною кваліфікуючою ознакою частини третьої цієї статті - пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.

Відповідно до п.8 Постанови №10 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» зазначається що як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК ), слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних

ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.

На думку суду, такий опір повинен носити активний характер, та має бути спрямований не на суб`єкта хуліганства, а саме на представника влади (працівників поліції), представника громадськості чи інших громадян, які припиняють хуліганські дії.

Надаючи оцінку зібраним на досудовому розслідуванні та безпосередньо дослідженим у суді доказам як кожному окремо, так і у їх сукупності, суд не погоджується з кримінально-правовою оцінкою діяння обвинувачених стороною обвинувачення за частиною 3 статті 296 КК України виходячи з того, що стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано будь яких доказів для обґрунтованої кваліфікації дій обвинувачених за кваліфікованим видом хуліганство, пов`язане з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.

В цей же час суд вважає вірним інкримінування кваліфікованого виду хуліганства (ч.2 ст.296 КК України) як вчинене групою осіб, оскільки характер дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дозволяє зробити висновок що у кримінальному правопорушенні брали участь декілька осіб (два і більше).

Висновки.

Суд вважає, що стороною обвинувачення вину обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт умисного протиправного грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганства), вчиненого групою осіб, тобто вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд не знаходить для визнання. (ст. 66 КК України)

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. (п.11 ч.1 ст. 67 КК України)

Обставин, які пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд не знаходить для визнання. (ст. 66 КК України)

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. (п.11 ч.1 ст. 67 КК України)

Не визнається судом обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обставина, яка не були зазначена стороною обвинувачення в обвинувальному висновку, але така заявляється стороною обвинувачення (прокурором) під час виступу у судових дебатах, а саме вчинення кримінального правопорушення групою осіб. Зазначене обґрунтовується вимогами п.4 ст.67 КК України згідно з яким якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Також не визнається обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обставина, яка не були зазначена стороною обвинувачення в обвинувальному висновку, але така заявляється стороною обвинувачення (прокурором) під час виступу у судових дебатах, а саме - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів. Таке рішення обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення факт перебування обвинувачених в такому стані документальними доказами не доведено, відповідні висновки медичного освідчення не надано та таке не проводилось, такий висновок не може ґрунтуватись на суб`єктивній думці потерпілого чи свідків навіть у їх показах покликання на присутність зовнішніх ознак характерних для такого стану.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги статті 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2013 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставину, що обтяжує покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є не тяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога чи диспансерному обліку не перебуває, раніше відповідно до вимог ст. 89 України визнаний таким що не має судимості, не судимий, зареєстрований та проживає разом з матір`ю, за адресом АДРЕСА_1 .

Так, обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є не тяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за зареєстрованим та фактичним місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога чи диспансерному обліку не перебуває, раніше не судимий, зареєстрований та проживає, за адресом АДРЕСА_2 .

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені статтею 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені статтею 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, зваживши на характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, форму вини, обстановку вчинення кримінального правопорушення, особу обвинувачених, не визнання ним вини, інформацією що зазначена в досудових доповідях щодо обвинувачених, позицію потерпіло ОСОБА_8 , яка зазначила про відсутність будь яких претензій щодо обвинувачених, позицію потерпілого ОСОБА_7 , суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 296 КК України у виді позбавлення волі.

Обґрунтованих підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Суд вважає необхідним зазначити що, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без їх ізоляції від суспільства, звільнивши їх від відбуття основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання засудженим своєї вини КК України не містить.

Вирішення судом цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_7 (цивільним позивачем) - заявлено цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (відповідачів) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позову покликається на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 , в результаті було пошкоджено окуляри вартість яких визначена відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3853/22 в сумі 2650 грн.(т.1 а.с.197-200), крім цього, в результаті протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пошкоджено вітрове скло та частково лакофарбове покриття автомобіля Ніссан Рог д.р.н. НОМЕР_1 на суму 22065 грн., що обґрунтовує долученим до матеріалів справи рахунком №1371 від 24 листопада 2022 року ФОП ОСОБА_57 також просить стягнути з відповідачів в його користь по 75 тис. грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди, яке обґрунтовує фактом вчинення щодо нього кримінального правопорушення, спричиненими йому моральними стражданнями, порушенням звичного розпорядку та ритму життя, фізичною біллю яку відчував від удару, неможливість певний час керувати транспортним засобом до моменту виготовлення нових окулярів, оскільки зобов`язаний їх одягати під час їзди.

У судовому засіданні потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_7 цивільний позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити.

Обвинувачені (цивільні відповідачі) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заявлений у справі цивільний позов не визнали по повністю його заперечили, оскільки свою вину у заподіянні такої шкоди не визнають.

Захисники обвинувачених (цивільних відповідачів) зазначили, що окрім позиції підзахисних позивачем не доведено належними доказами факт заподіяння такої шкоди відповідачами та її розмір.

Суд, заслухавши аргументи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в частині цивільного позову, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, доходить висновку, що цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково виходячи з такого.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень частини 1 статті 129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з приписами частини 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом пунктів 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Нормою частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своїми протиправними діями вчинено хуліганство щодо ОСОБА_7 та такий визнаний потерпілим, а відтак аргументи сторони захисту щодо відсутності підстав у задоволенні позову суд вважає необґрунтованим.

Суд погоджується з аргументами потерпілого у тому, що протиправними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_7 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, що він зазнав у зв`язку з вчиненням щодо його хуліганських дій.

Визначаючи розмір завданої ОСОБА_10 та ОСОБА_11 моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, наслідки кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого, негативні вимушені зміни, тому доходить переконання про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення заявленого цивільного позову в частині відшкодування потерпілому Абрагамець завданої моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн. кожним з обвинувачених.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди відповідає принципам розумності, виваженості, справедливості і співмірності, та є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди, який відповідає ступеню моральних страждань потерпілого та категорії злочину, вчиненого обвинуваченими.

Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову в частині відшкодування заподіяних матеріальних збитків суд враховує вимоги п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, згідно з якими, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Від так, суд вважає доведеним дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами що наведені вище, вину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у заподіянні матеріальної шкоди майну потерпілого ОСОБА_7 , а стороною позивача розмір заподіяної йому матеріальної шкоди. Така шкода в частині відшкодування витрат по відновленню лакофарбового покриття має бути відшкодована відповідачами солідарно, а в частині відшкодування вартості пошкоджених окулярів безпосередньо особою шо таку шкоду заподіяла ОСОБА_10 .

Щодо витрат на правову допомогу учасниками не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Щодо розгляду скарги поданої стороною захисту на дії слідчого та прокурора (т.1 а.с.43-46) то суть такої зводиться до кримінально-правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оцінку яким надано судом у даному вироку суду.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у застави - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна скасувати.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

ОСОБА_10 у відповідності до ст.75 КК України звільнити від відбування покарання за даним Вироком суду з випробуванням якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1 ст.76 КК України, а саме

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 296 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_11 відповідності до ст.75 КК України звільнити від відбування покарання за даним Вироком суду з випробуванням якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1 ст.76 КК України, а саме

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рахувати з часу приведення цього Вироку до виконання.

Попередньо обраний запобіжний захід ОСОБА_10 (ухвала слідчого судді від 10.11.2022 року та 15.12.2022 року) у виді застави в розмірі 50.000 грн. до вступу вироку суду у законну силу - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13.682 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 50 коп. та моральної шкоди, завданої злочином, у сумі 40 000 (сорок тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_58 на користь ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11.032 (одинадцять тисяч тридцять дві) грн. 50 коп. та моральної шкоди, завданої злочином, у сумі 40 000 (сорок тисяч) грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 витрати пов`язані з експертним дослідженням (висновок експерта від 26.12.2022 р. №3853/22) на користь судового експерта ОСОБА_59 (свідоцтво 1886 від 09.06.2017 року) р/р КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 в сумі 200 (двісті) гривень.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки Nissan Rogue з д.н.з. НОМЕР_6 , що передано на зберігання ОСОБА_7 , повернути останьому,

- оптичний носій (компакт-диск) DVD-R «VIDEX» 4.7 GB 120 MIN помаранчевого кольору з аудіозаписами телефонних повідомлень на лінію «102» з назвами «ЄО3880», «Є03881», «Є03882», залишити при матеріалах кримінального провадження;

- оптичний носій (компакт-диск) DVD-R «VIDEX» 4.7 GB 120 MIN помаранчевого кольору на якому містяться відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- уламки окулярів, які поміщено у сейф- пакет №WAR1117772, зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів знищити;

- одяг - джинси темно-синього кольору, кофту темно-сірого кольору, куртку балонову зеленого кольору, які належать ОСОБА_10 та зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів повернути останньому;

- одяг - штани спортивні чорного кольору, кофту з капюшоном темно-синього кольору з червоними вставками, які належать ОСОБА_11 та зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів повернути останньому.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1