Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/37/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002097 від 15.11.2018 року стосовно ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винуватим та засуджено за п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_9 у строк відбування покарання, зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 15 листопада 2018 року по день набрання вироку законної сили.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 - 27469,29 грн. в рахунок відшкодування майнової, 500 000,00 грн. моральної шкоди, а також 5000,00 грн. понесених витрат за правничу допомогу.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави витрати, понесені за проведення судових експертиз в сумі 3432,00 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд, вказуючи на неповноту та необ`єктивність судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема ОСОБА_9 зазначає про те, що версія слідства та висновки суду про умисне вбивство його дружини ОСОБА_11 з особливою жорстокістю не відповідають дійсності, грунтуються на неправдивих показаннях потерпілої ОСОБА_11 та недопустимих доказах, оскільки допит ОСОБА_11 проводився неуповноваженою особою, до внесення відповідних даних до ЄРДР у палаті інтенсивної терапії, а при огляді місця події слідчим в якості понятих були задіяні заінтересовані особи-близькі родичі потерпілої ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_9 вважає, що суд першої інстанції дав не дав належної оцінки його показанням, безпідставно відхилив всі його клопотання, тим самим порушив його права на захист, ухвалив незаконний та необгрунтований вирок.

Згідно з вироком суд встановив, що 14 листопада 2018 року приблизно о 21:00 год ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився разом із своєю дружиною ОСОБА_12 у кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вийшли на подвір`я вищевказаного домоволодіння, де вказана сварка продовжилася.

В цей час ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_14 піти до сараю з метою показати відремонтовану ним бензопилу.

Після того, як ОСОБА_13 відмовилась йти разом з ОСОБА_9 до сараю, останній шляхом застосування сили, а саме штовхаючи ОСОБА_15 у спину, завів її до приміщення сараю та зачинив за собою двері.

У приміщенні вказаного сараю між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 знову виникла сварка, під час якої у ОСОБА_9 раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_16 , тобто умисне протиправне заподіяння її смерті, вчинене з особливою жорстокістю.

Перебуваючи у приміщенні сараю, з метою реалізації даного умислу, спрямованого на вбивство ОСОБА_16 з особливою жорстокістю, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_9 , взявши однією рукою пластикову пляшку об`ємом 5 л., в якій знаходилось не менше 2,5 л. бензину, та тримаючи іншою рукою ОСОБА_15 , подолавши таким чином опір останньої, почав обливати голову, тулуб, верхні та нижні кінцівки ОСОБА_16 , при цьому заливши бензин до ротової порожнини ОСОБА_16 , після чого за допомогою запальнички, яку мав при собі, підпалив ОСОБА_15 .

Після цього обійнята вогнем ОСОБА_13 вибігла із сараю за межі вищевказаного домоволодіння, а саме на АДРЕСА_2 , де її побачив сусід ОСОБА_17 , який загасив на ній полум`я.

При цьому ОСОБА_9 умисно обрав спосіб заподіяння смерті ОСОБА_11 шляхом спалення, розуміючи при цьому, що потерпіла буде відчувати особливі фізичні страждання унаслідок відчуття сильної фізичної болі.

В результаті умисними та протиправних дій ОСОБА_9 - ОСОБА_14 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді поверхневих обширних опіків, утворених в результаті дії високих температур, які займають область шиї, грудної клітини, живота, спини, поясниці, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до 2,3,4 ступенів опіків, опіків верхніх дихальних шляхів с подальшим розвитком опікового шоку, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 972 від 22 грудня 2018 року відносяться до категорії тяжких як небезпечних для життя в момент утворення.

Смерть ОСОБА_16 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06:01 год. у палаті опікового відділення Кіровоградської обласної лікарні, знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та є наслідком дії на організм термічного фактору (високих температур). Безпосередня причина смерті - опіковий шок.

При таких встановлених судом обставинах справи, дії ОСОБА_9 кваліфіковані за п.4 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство ОСОБА_16 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Заслухавши доповідача, в дебетах обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, прокурора, який заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Переглядаючи вирок в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 щодо скасування вироку та призначення нового судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам цієї справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів апеляційного вважає їх безпідставними, оскільки сторона захисту, під час апеляційного розгляду не довела наявність правових і фактичних підстав для цього.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Крім того, згідно положень ст. 7, 17 та 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ухвалюючи обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст. ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своїм правовим змістом кваліфікація діяння завжди обумовлена необхідністю доказування за допомогою кримінальних процесуальних і криміналістичних засобів двох обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу.

Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону й здійснення прав і свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.

При цьому, суд повинен керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак, не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину і виключають можливу відсутність умислу або інший його характер.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.

Так, положенням п.4 ч.2 ст. 115 КК України, за яким ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення, передбачено відповідальність за умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Особливість складу даного злочину проявляються в його суб`єктивній стороні.

В основі розуміння особливої жорстокості лежить психологічний підтекст поведінки винного у конкретній ситуації, оскільки заподіяння страждань є мотивом або метою його вчинків, отже, він завдає їх свідомо.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство вважається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також, якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Таким чином, умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, завжди пов`язане із застосуванням насильства (психічного та/або фізичного). Це насильство може мати місце безпосередньо перед, під час або після вчинення злочину.

Важливо, щоб характер такого насильства, засоби, що використовуються винною особою, місце, час і обстановка вчинення злочину свідчили про усвідомлений вибір злочинцем особливо жорстокого способу позбавлення життя потерпілого, який охоплює діяння зайві (надмірні) для досягнення злочинного наслідку.

При цьому, необхідно встановити те, що потерпілому об`єктивно заподіювалися особливі муки та страждання.

Для притягнення особи до відповідальності за п.4 ч.2 ст. 115 КК України потрібно встановити наявність не просто жорстокості, яка фактично має місце при кожному умисному вбивстві, а особливої жорстокості.

В даному випадку, досліджуючи мотив злочинних дій та даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_11 за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку зазначив про те, що ОСОБА_9 обрав такий спосіб вбивства ОСОБА_11 , який не лише позбавив потерпілу життя, а ще вочевидь спричинив їй особливі фізичні страждання, що не були необхідними для настання смерті.

Зокрема ОСОБА_9 силою затягнув потерпілу ОСОБА_11 до сараю, облив її легкозаймистою сумішшю (бензином), в тому числі в ротову порожнину та підпалив її, і лише після того як потерпіла загорілася та вибігла з приміщення, обвинувачений ОСОБА_9 припинив свої насильницькі дії.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 972 від 22 грудня 2018 року, в результаті дії високих температур, на 70 % площі поверхні тіла ОСОБА_11 (шиї, грудної клітини, живота, спини, поясниці, верхніх та нижніх кінцівок) утворилися термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня, опіки верхніх дихальних шляхів, які ускладнились опіковим шоком.

ОСОБА_9 за висновком суду, під час сварки з ОСОБА_11 , не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій та наслідки у виді смерті ОСОБА_11 , через неприязнь бажав їх настання, що свідчить про спрямованість його умислу саме на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_11 з особливою жорстокістю.

На обґрунтування своїх висновків суд послався на ряд досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі дані: протоколів огляду місця події, висновки судово-медичних експертиз, показання потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , експерта ОСОБА_21 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні, а їх сукупність такою, що доводить його винуватість в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_11 з особливою жорстокістю.

Зокрема суд зазначив про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, у тому числі:

- рапортом помічника чергового Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 15 листопада 2018 року, відповідно до якого від чергової медичної сестри Знам`янської міської лікарні 14 листопада 2018 року о 23:30 год. надійшло повідомлення про те, що до приймального відділення вказаного мед.закладу з опіками доставлені ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (т.2 а.с.4);

- рапортом помічника чергового Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 15 листопада 2018 року, відповідно до якого 15 листопада 2018 року о 14:52 год від чергової медичної сестри реанімаційного відділення Знам`янської міської лікарні надійшло повідомлення про те, що доставлена до лікарні ОСОБА_11 , яка була без свідомості, прийшла до тями та розповіла про обставини вчиненого щодо неї злочину (т.2 а.с.3);

- актом про пожежу від 15 листопада 2018 року, згідно з яким в результаті пожежі, що виникла 14 листопада 2018 року приблизно о 21:30 год. у господарській будівлі, травмовано ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (т.2 а.с.5);

- довідкою приймального відділення комунального закладу «Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка» від 14 листопада 2020 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з опіками були доставлені до приймального відділення вказаного закладу бригадою швидкої допомоги (т.3 а.с.6);

- протоколом огляду місця події від 15 листопада 2018 року з фото таблицями - території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 з вилученням змивів поверхні з деревини біля вхіних дверей до сараю, контрольного з поверхні деревини біля вхідних дверей до сараю, фрагменту тканини зі слідами термічної дії, фрагменту полімеру зі слідами термічної дії (т.2 а.с.9-10, 11 - 14);

- протоколом огляду місця події від 15 листопада 2018 року з фото таблицями - відкритої ділянки місцевості, яка розташована при вході до приймального відділення КЗ «Знам`янська міська лікарня імені А.В.Лисенка», що знаходиться за адресою: Кіровоградська область місто Знам`янка вул.Гагаріна,27 Кіровоградської області, звідки вилучено одяг зі слідами термічної дії, а саме два фрагменти тканини синього кольору зі слідами термічної дії, два фрагменти тканини коричневого кольору зі слідами термічної дії, штани синього кольору зі слідами термічної дії та ремінь чорного кольору, два фрагменти тканини сірого кольору зі слідами термічної дії (т.2 а.с.15,16,17);

- протоколом огляду місця події від 15 листопада 2018 року з фототаблицями - території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення якого вилучено запальничку чорного кольору зі слідами термічної дії, гудзик чорного кольору з фрагментами тканини зі слідами термічної дії, фрагмент тканини зі слідами термічної дії, фрагмент полімеру зі слідами термічної дії з дерев`яного стільця, фрагмент полімеру зі слідами термічної дії з сараю на відстані 2 м від вхідних дверей (т.2 а.с.19-20,21-23);

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 15 листопада 2018 року з відеозаписом та стенограмою до нього, згідно з яким 15 листопада 2018 року у приміщенні палати інтенсивної терапії Знам`янської міської лікарні ім.«А.В Лисенка», в присутності осіб, яким роз`яснені вимоги ч.3 ст.66 КПК України про їх обов`язок не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , яким заздалегідь повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: мобільний телефон «Samsung», з дотриманням вимог ст.ст.55,56,95,104,106,223,224 КПК України, було допитано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 . Перед допитом ОСОБА_11 було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, порядок проведення допиту, її права, передбачені ст.56 КПК України та обов`язки, передбачені ст.57 КПК України та запропоновано надати показання, на що вона погодилася та розповіла про те, що вона приїхала з м. Знам`янка додому, приготувала їсти, пішла до мами забрала дитину. Він приїхав о 19:00 годині додому, на запитання хто приїхав ОСОБА_13 відповіла приїхав чоловік ОСОБА_24 , приїхав з роботи в нетверезому стані, тоді йому щось не сподобалось, то в хаті холодно, то вода не нагрілась, далі він почав руки простягати, вона почала збиратися, сама одягатись та одягати дитину, думала піти до матері поки все устаканиться. Він також одягся та вийшов в коридор, вона винесла йому кросівки, після чого він сказав: «Пішли покажу як я пилку зробив, пилку що дрова пиляти», вона не хотіла туди заходити це до сарайчику (маленька пристроїчка), він там тримав всі інструменти свої, двері зробив на два замки, один замок на ключ закривається, а другий двері штовхнув і закривається і без ключа не відкриєш. До сарайчику ОСОБА_9 заштовхав її, вона не хотіла туди йти. Штовхав у спину, при цьому казав, що вона така пересяка. Йому вічно нічого не подобалося, вона почала відпихати його від себе, просила заспокоїтися. Після він облив її бензином та сказав, що йому все рівно чи дитина чи не дитина, що помремо разом, а дитина залишиться сама. Налив на одяг та налив у рота бензину, вона кричала, а він взяв її, притулився до неї, сама не знає, як вирвалася від нього та побігла через дорогу. Підпалив її запальничкою, не знала, що робити в таких ситуаціях, почала тікати від нього, все тіло у неї пекло на очі нічого не бачила, сама не знає як попала в хвіртку. Через дорогу її потушив дядько, зайшов у сарай і його потушив, сарай, потім викликав швидку. Раніше ОСОБА_9 її не бив, тільки морально знущався. Вона бачила, як він тримав запальничку та намагався її підпалити, запальничка не загорялася, потім він щось там накрутив, а вона загорілася. Одяг не підпалювався, загорілося волося зі спини. Бензив взяв у сараї в п`яти літровій пляшці, вона не повна, там було 2,5 л. Вказаний допит потерпілої ОСОБА_11 , розпочато 15:51 год., з 16:00 до 16:02 допит переривався у зв`язку з погіршенням її стану здоров`я о 16:06 год. допит закінчено (т.2 а.с. 24, 25,26);

- свідоцтвом про смерть №1040 від 22 листопада 2018 року про те, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Кіровоградській обласній лікарні м. Кропивницький. Причина смерті ОСОБА_11 - термічні опіки декількох ділянок тіла, опіковий шок (т.2 а.с.34);

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 від 22 грудня 2018 року №972, проведеної експертом КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації» ОСОБА_21 , згідно з яким при судово - медичній експертизі трупа ОСОБА_11 яких-небудь тілесних ушкоджень, окрім обширних опіків поверхностей, які виникли в результаті впливу високих температур, що займають область шиї, грудної клітки, живота, спини, попереку, верхніх і нижніх кінцівок (70(30%)), не виявлено. Згідно з проведеною судово-гістологічною експертизою в шкірі, взятої з опікової поверхні тулубу і верхньої кінцівки, встановлена ступінь опіку 2,3 і 4 ступеня. Будь-які судово-медичні дані, які-б дозволяли вирішити питання відносно положення тіла потерпілої в момент отримання опіків, відсутні. Враховуючи велику площу ((70(30%)) і глибоку ступінь опіків (2-4 ст.), а також наявність опіку верхніх дихальних шляхів і наступного розвитку опікового шоку, експерт вважає, що дані тілесні ушкодження у виді обширних опіків поверхонь несуть загрозу для життя і у живих осіб мають признаки тяжких тілесних пошкоджень та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Дані тілесні ушкодження, у виді обширних опіків поверхностей, могли утворитися при самих різних обставинах, пов`язаних з впливом термічного фактора (високих температур), в тому числі не виключається їх утворення і при обставинах, які вказані в постанові суду. Причиною смерті ОСОБА_11 є опіковий шок, що розвинувся в результаті дії на організм термічного фактора (високих температур) (т.3 а.с.35-37);

- висновком судово-медичного експерта токсиколога №4037 від 27 листопада 2018 року, згідно з яким, в крові від трупа ОСОБА_11 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропільовий, пропільовий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аміловий спирти ( т.2 а.с. 38);

- висновком судово-медичного експрета гістолога №1864-1865 від 10 грудня 2018 року, згідно з яким було проведено судово-медичну експертизу шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_11 , виявлено деякі морфологічні признаки шокової реакції. В шкірі №1 опік 2-го ступеню. В шкірі №2 опік 3-4-го ступеню (т.2 а.с. 39);

- висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №1128 від 28 листопада 2018 року про те, що на представленому на дослідження предметі-носію (марлевий тампон змив кіптяви) виявлено сліди легкозаймистого нафтопродукту зміненого в результаті випаровування світлого нафтопродукту (бензин, гас, дизельне паливо) (т.2 а.с.43-45);

- висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №1131 від 06 грудня 2018 року про те, що на досліджених предметах-носіях (штани синього кольору з ременем чорного кольору; два фрагменти тканини коричневого кольору) виявлено сліди легкозаймистого нафтопродукту-зміненого в результаті випаровування світлого нафтопродукту (бензин, гас, дизельне паливо) (т.2 а.с.58-60,61-62);

- довідкою головного лікаря Кіровоградської обласної лікарні від 06 грудня 2018 року № 6556/01-16/15 про те, що ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні Кіровоградської обласної лікарні в опіковому відділенні Кіровоградської обласної лікарні з 15 листопада 2018 року з діагнозом: Опік полум`ям ІІАБ СТ.14 (6) відсотків (загальна площа ураження 14 відсотків поверхні тіла, на 6 відсотків поверхні тіла рани глибокі (шкіра уражена на всю товщу) голови, шиї, тулуба, верхніх кінцівок, стегон, гомілок. Індекс тяжкості ураження 46 одиниць. Опіковий шок ІІ ступеня. Гостра опікова токсемія. Опікова хвороба. Загальний стан пацієнта на момент запиту середнього ступеня тяжкості(т.2 а.с. 70);

- протоколом слідчого експерименту від 31 січня 2019 року з відеозаписом, під час проведення якого підозрюваний ОСОБА_9 у присутності захисника та двох понятих розказав про про те, що прийшов з роботи і відразу пішов до сараю покласти інструменти з роботи (сітка, шпатиля). Там стояла пилка якою він мав завтра різати дрова (заготовляти), він взяв бензин, щоб заправити пилку, розбавив його і залив. Взяв бензин з під столу, там він був у п`ятилітровій пляшці, десь було пів пляшки. Розбавив у літровій пляшці і залив у пилку, перевірив, пилка завелася. Решта бензину залишив на столі. Пішов до хати за цигарками, там виникла сварка між ним та його дружиною ОСОБА_11 , через те, що в хаті було не натоплено, холодно. Запропонував піти покурити, пішли на вулицю вдвох покурити, знову почали сваритися, кричати один на одного. Він взяв її за «барки» обома руками та заштовхав до сараю. Поки він прикривав двері вона взяла молоток та вдарила по ньому, потів вдарила ще раз ще одним молотком. Він її знову схватив за «барки» та посадив, вона почала пручатися, потім він взяв баклажку зі столу в ній залишалося десь 1,5-2 л бензину та вилив на ОСОБА_11 два рази, для того щоб вона заспокоїлася. Бензин полився їй на лице та потрапив на нього бо вона відмахувалася. В цей час вони сварилися. Вона спочатку його відштовхувала, тоді заспокоїлася. Потім вона встала, стояла від нього десь на відстані витягнутої руки, навіть ближче. В цей час він механічно витягнув цигарку, підкурив та вони спалахнули разом. ОСОБА_11 спалахнула за секунду, почала бігти до дверей. Двері сама не могла відчинити, та кричала, щоб він відкрив їй двері. Він почав вибивати двері плечем, вона також допомагала, разом їх вибили. Вона побігла на вулицю, а він вибіг на двір та йому вже ставало погано, що було далі не пам`ятає (т.2 а.с.75-81,82);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 лютого 2019 року та відеозаписом до нього, який був проведений з метою уточнення показів підозрюваного ОСОБА_9 , а саме спростовано можливість випадкового загорання через підпалену цигарку (недопалок) ( т.2 а.с. 86-88,89);

- висновком судово-медичної експертизи №674 від 20 листопада 2018 року про те, що у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків в ділянках обличчя, шиї, грудної клітини, лівого плеча, передпліччя, стегон 2-АБ ступеню, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень і утворилися від дії термічних факторів полум`ям (т.2 а.с.114-116);

- висновком судово-психіатричної експертизи №49 від 12 лютого 2019 року, згідно з яким ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасово - хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні до інкримінуємого правопорушення слід вважати осудним. В даний час ОСОБА_9 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів примусового медичного характеру не потребує ( т.2 а.с. 110-112).

Крім того, суд послався на показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , експерта ОСОБА_21 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні, які за висновком суду узгоджуються з вищевказаними письмовими доказами, і по суті спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про відсутність умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_25 .

Зокрема суд, на спростування цих доводів у мотивувальній частині оскаржуваного вироку зазначив про те, що ОСОБА_9 , бажаючи настання смерті потерпілої, обрав саме такий спосіб позбавлення її життя, який завдав їй тяжких фізичних страждань, для позбавлення життя потерпілої він вчинив надмірні дії, а саме силою завів її в сарай, облив бензином, заливав бензин в ротову порожнину, підпалив.

ОСОБА_9 не міг не усвідомлювати, що підпаливши свою дружину, він завдасть їй фізичних страждань. Напроти, будучи розлюченим та бажаючи довести свою перевагу над дружиною, покарати її за нібито погане господарювання, він обрав саме такий спосіб вбивства. Той факт, що ОСОБА_9 кричав при цьому, що бажає, щоб вони з дружиною згоріли разом, сам отримав незначні опіки, не свідчить про його невинуватість.

Підсумовуючи свої висновки суд вказав, про те, що оцінивши наявні у справі письмові докази з токи зору їх належності та допустимості, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою, відмічає відсутність в них протиріч і констатує їх повну узгодженість та достатність для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції в ході судового слідства було повністю та об`єктивно досліджено всі докази по справі, що свідчать про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному вбивстві ОСОБА_11 з особливою жорстокістю, вважає їх правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах, в їх сукупності та взаємозв`язку.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 , як і на правильність кваліфікації його дій за п.4 ч.2 ст. 307 КК України.

Порушень порядку збирання (формування) й оцінки доказів в аспекті ст. 94 КПК судом допущено не було, вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

На спростування доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, колегія суддів апеляційного суду відмічає.

У даному кримінальному провадженні показання постраждалої ОСОБА_11 при житті, потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_20 отримано в порядку, визначеному законом, вони не суперечать іншим зібраними доказам.

Тому суд не мав підстав не довіряти їм, а їх показання, як і дані, що містяться в протоколах слідчих дій та експертних висновках, на підставі ст. 84 КПК є процесуальними джерелами доказів, якими обґрунтовано вирок.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілої та свідків є логічними, послідовними щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення протягом усього провадження, вони узгоджуються і взаємодоповнюють один одного, будь-яких підстав сумніватися у правдивості таких показань немає, а тому вони абсолютно обґрунтовано покладені місцевим судом в основу вироку та по суті спростовують версію ОСОБА_9 про випадковість подій та необережне поводження з вогнем.

Більш того самим ОСОБА_9 не оспорює факт того, що між ним та його дружиною ОСОБА_11 був конфлікт, що вони разом були у приміщенні сараю, що ОСОБА_11 вибігла з сараю палаючи у вогні і лише завдяки сусідам вдалося погасити вогонь.

Не оспорює обвинувачений ОСОБА_9 і той факт, що потерпіла ОСОБА_11 будучи у свідомості одразу ж все розповіла матері ОСОБА_7 , батьку ОСОБА_18 та сусіду ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_9 прийшов до дому на підпитку, почав до неї чіплятися, впихнув у сарай, облив бензином та підпалив, що їй вдалося вибити двері і втекти.

Розповіла ОСОБА_11 про вищевказані події і слідчому на відеозапис, у присутності свідків у палаті інтенсивної терапії Знам`янської міської лікарні.

При таких беззаперечних доказах, колегія суддів апеляційного суду вважає неприйнятними доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність належних та допустимих доказів його винуватості в умисному вбивстві ОСОБА_11 з особливою жорсткістю, необ`єктивність суду та невідповідність висновків фактичним обставинам цієї справи, які по суті спростовується вищевказаними письмовими доказами, показаннями свідків, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно зазначив в оскаржуваному вироку.

Перевіряючи в апеляційному порядку доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про порушення його права на захист та справедливий суд, оскільки суд нібито відхилив всі його клопотання, то колегія суддів зазначає, що згідно ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений ОСОБА_9 на всіх етапах судового розгляду був вільний і не обмежені ні в часі, ні в умовах реалізації своїх процесуальних прав.

Колегія суддів апеляційного суду, неупереджено, виключно в межах своїх повноважень, відповідно до свідомого розуміння права та незалежно від стороннього впливу з будь-якої сторони, з дотриманням процедури апеляційного розгляду кримінальних проваджень, в повній мірі надала всім учасникам, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до встановлених фактичних обставин цієї справи, дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд правильно кваліфікував за п.4 ч.2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення, а позиція обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про відсутність умислу, на думку апеляційного суду є способом захисту з метою уникнення справедливого покарання за вчинене.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла однозначного висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неповноту та необ`єктивність судового розгляду, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час апеляційного розгляду, достатніх та обґрунтованих підстав для скасування законного та обгрунтованого вироку суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 в основному оскаржує вирок із-за процесуальних порушень, то колегія суддів апеляційного суду в обговорення питань призначеного ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі не входить і вирок суду в цій частині самим обвинуваченим не оскаржується.

Разом з цим, ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 23 року слід скасувати, оскільки суд у такий спосіб не виправив допущену описку, а по суті змінив вирок в частині застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, конкретизувавши строк попереднього ув`язнення, суд тим самим його зменшив, тобто погіршив становище ОСОБА_9 .

Ці питання можуть бути вирішені в процесі виконання вироку, а не шляхом виправлення описки або помилки.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року в кримінальному провадженні № 0002097 від 15.11.2018 року стосовно ОСОБА_9 за п.4 ч.2 ст.115 КК України - без змін.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 23 року про виправлення описки у вироку Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року стосовно ОСОБА_9 - скасувати.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, у той же строк з дня її вручення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4