У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

представника третьої особи,щодо майна якої

вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_6

третьої особи,щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2024 року про арешт майна.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, в ході проведеного обшуку у службових приміщеннях СКП ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 42А, а саме: три блокноти начальника СКП ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 ; мобільний телефон ОСОБА_7 марки «iPhone»; мобільний телефон ОСОБА_8 марки «Samsung»: ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , SIM-картка якій відповідає номер телефону НОМЕР_4 та SIM-картка якій відповідає номер телефону НОМЕР_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 , просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «iPhone».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт просить про поновлення строку, оскільки повний текст ухвали отримав 20.05.2024.

Зазначив, що власник майна - мобільного телефону марки «iPhone», не має в даному кримінальному провадженні жодного процесуального статусу. Будь-які слідчі дії з вилученим майном (крім визнання речовим доказом) не вчинені. Не доведено, що мобільний телефон вилучений під час обшуку містить сліди злочину.

Встановлені слідчим суддею обставини.

29.04.2024 прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000409 звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому остаточно просить накласти арешт на майно, вилучене 26.04.2024 в ході санкціонованого обшуку у службових приміщеннях СКП ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 42А.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що вилучене майно є речовим доказом, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто воно має ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні.

З метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування у даному кримінальному провадженні, та збереження речових доказів, слідчий суддя вважав за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, наклавши арешт на тимчасово вилучене майно.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 , та третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 , підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що повний текст ухвали слідчого судді отримано 20.05.2024, тому строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням мотивів наведених апелянтом, слід поновити.

Щодо доводів апелянта, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, то колегія суддів встановила таке.

З матеріалів провадження вбачається, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000409 від 22.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

27.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2024 проведено обшук у службових приміщеннях працівників СКП ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 42А, виявлено та вилучено майно, зазначене у клопотанні.

Виявлене та вилучене майно постановою слідчого від 27.04.2024 визнано речовими доказами.

Клопотання про накладення арешту на майно обґрунтовано тим, що вилучені речі є речовим доказом, можуть бути предметом кримінального правопорушення, що мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а тому з метою збереження речових доказів виникла необхідність в накладенні арешту на вилучені речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимогам п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Ці вимоги закону враховані при прийнятті слідчим суддею рішення.

Всупереч доводам апелянта, на переконання колегії суддів, у клопотанні прокурора міститься достатнє обґрунтування щодо необхідності арешту тимчасово вилученого майна. Є достатні підстави вважати, що майно, на яке накладено арешт, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для проведення повного та всебічного досудового розслідування кримінального провадження, та відповідає критеріям, передбачених ст. 98 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Метою арешту вказаного в клопотанні прокурора майна є забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Накладення арешту сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності суд не вбачає.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту на майно.

За такого, висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене майно є вмотивованими.

Щодо доводів апелянта, що ОСОБА_7 не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, то ця обставина не є підставою для відмови у накладенні арешту. Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 407, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити строк представнику третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвокату ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 14 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2024 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9