Справа № 192/1656/24
Провадження № 1-в/192/245/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черкаське Слов`янського району Донецької області, з середньою освітою, не одруженого, на даний час відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2021 яким засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 17.02.2021 року

Кінець строку: 07.02.2026 року

ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у зв`язку з відбуттям більшої частини покарання, позитивною характеристикою, відсутність порушень режиму. В період воєнного стану просив надати можливість піти захищати Батьківщину.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково для можливості захисту своєї країни. Зазначив, що всі його порушення режиму відбування покарання не мають значення в період повномасштабного вторгнення, він не може достукатись, щоб піти на війну, це єдине чого він хоче.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, тому заперечував проти його умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки він має 16 стягнень, тому не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Відомостей про звернення ОСОБА_5 до ДУ «СВК (№21)» із заявою про бажання проходити військову службу за контрактом суду не надано.

Бажання ОСОБА_5 воювати не впливає на наявність підстав для умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України, яку він просив застосувати для такого звільнення, тому суд виходить з вимог ст. 81 КК України.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.02.2021 яким засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 дійсно відбув 2/3 строку призначеного покарання 10.10.2023 року.

Згідно з характеристикою ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 03.04.2019 року. За період перебування в УВП№6 м.Бахмут характеризувався негативно допустив 13 порушень режиму утримання за що мав 13 стягнень, заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 21.04.2022 року. Не працевлаштований на виробництві установи за власним бажанням. За час відбування покарання характеризується незадовільно, допустив 3 порушення режиму утримання за що мав 3 стягнення, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує не агресивно. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримувати в чистості та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку під контролем адміністрації, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Уникає робіт із самообслуговування не бачить необхідності у самостійному їх ви конанні. Уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, програмах диференційованого виховного впливу не бере, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, у роботі самодіяльних організацій участі не бере, не входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з рідними. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження.

15.10.2021 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України.

09.09.2022 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 Кримінального кодексу України.

10.11.2023 комісією установи відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення, як особі, що не довела свого виправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого на підставі ст.81 КК України повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, суд враховує його 16 погашених стягнень та вважає, що така поведінка засудженого не може бути орієнтиром для інших осіб які відбувають покарання. Така поведінка засудженого на думку суду є демонстрацією зневажливого та зверхнього ставлення до існуючих правил та норм, про що вказують доводи ОСОБА_5 під час розгляду його клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 після прибуття до СВК№21 працює та згідно зі щоденником роботи засудженого до праці ставиться задовільно, але під час відбування покарання ОСОБА_5 жодного разу не заохочувався

Враховуючи встановлені обставини суд не може прийти до висновку про сумлінність поведінки засудженого ОСОБА_5 в період відбування покарання, як не може дійти і до обґрунтованого висновку про сумлінність ставлення ОСОБА_5 до праці.

Суд приймає до уваги характеристику ОСОБА_5 який свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, що також підтвердилось в судовому засіданні в якому ОСОБА_5 під час розгляду його клопотання зазначив, що порушення режиму він не вважає суттєвим під час воєнного стану, він бажає тільки одного піти на війну та вбивати тих, хто прийшов на його землю, оскільки інакше буде знищена Україна.

Судом враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та звільнявся умовно-достроково, що свідчить про розуміння підстав та умов для умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України.

Суд враховує також обставини, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який ОСОБА_5 відбуває покарання і вважає, що основна мета призначеного судом покарання на даному етапі його відбування не досягнута, клопотання засудженого є передчасним. На думку суду, позиція засудженого вказує лише на відсутність підстав для висновку про його виправлення, оскільки умовно-достроковим звільненням він виправдовує насилля.

З урахуванням всіх встановлених та наведених обставин суд приходить до висновку про недоведеність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.81 КК України, тому в задоволенні клопотання засудженого суд відмовляє.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1