Справа № 577/1312/24
Провадження № 1-кс/577/515/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2024 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 від 11.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2024 року слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події від 11.03.2024 року в м. Конотоп по вул. Амосова, майно:

- автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщений на майданчик Конотопського РВП;

- металеву биту (марка невідома), яку поміщено до пакету № 1;

- ліхтар чорного кольору (марка невідома), який поміщено до пакету № 2;

- 46 курей в 4-х сітках, які передані під збережну розписку ОСОБА_5 .

Своє клопотання обгрунтовує тим, що 11.03.2024 року до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, звернулася ОСОБА_5 , із заявою про те, що 10.03.2024 року приблизно о 22:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_7 , (співмешканця ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я, примушував останнього до виконання цивільно-правових зобов`язань на його користь, а саме змусив віддати 46 курей, яких ОСОБА_6 завантажив до автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 .

11.03.2024 року у період з 02:30 год. по 03:10 год., слідчим проведено огляд місця події за адресою м. Конотоп по вул. Амосова, за результатами якого виявлено та вилучено:

- автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщений на майданчик Конотопського РВП;

- металева бита (марка невідома), поміщена до пакету № 1;

- ліхтар чорного кольору (марка невідома), поміщений до пакету № 2;

- 46 курей в 4-х сітках, передані під збережну розписку ОСОБА_5 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення 11.03.2024 року внесені до ЄРДР за №0000327 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.355 КК України.

Відповідно до постанови слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 11.03.2024 року вищезазначене, визнано та приєднано в якості речових доказів у кримінальному провадженні № 0000327.

В судове засідання слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Golf» заперечують (а.с.17-20).

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження, внесене 11 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000327 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України перебуває у провадженні слідчих СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 (а.с.2).

11.03.2024 року у період з 02:30 год. по 03:10 год., слідчим проведено огляд місця події за адресою м. Конотоп по вул. Амосова, за результатами якого виявлено та вилучено:

- автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщений на майданчик Конотопського РВП;

- металева бита (марка невідома), поміщена до пакету № 1;

- ліхтар чорного кольору (марка невідома), поміщений до пакету № 2;

- 46 курей в 4-х сітках, передані під збережну розписку ОСОБА_5 (а.с.9-10).

Постановою слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 від 11.03.2024 року автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 ; металева бита (марка невідома); ліхтар чорного кольору (марка невідома); 46 курей в 4-х сітках визнано речовими доказами (а.с.13).

Слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна до слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області з дотриманням встановлених КПК України строків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 (а.с.11).

На думку суду, слідчий довів правову підставу для застосування арешту на всі вилучені під час огляду речі, крім автомобіля «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 .

В клопотанні слідчий пов`язує необхідність накладення арешту на автомобіль з метою збереження речових доказів, оскільки автомобіль «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення злочину, а саме в ньому перевозили курей.

Згідно вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Суд не погоджується з доводами слідчого щодо необхідності забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на транспортний засіб, в якому ОСОБА_6 , як зазначено у клопотанні перевозив курей. Клопотання слідчого про арешт майна та приєднані до нього матеріали, не містять доказів, які б вказували, що автомобіль, на який слідчий прохає накласти арешт, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме предметом, що використовувався безпосередньо для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Клопотання слідчого про арешт майна та долучені до нього матеріали також не містять даних, які б вказували, що автомобіль зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, вчинення кримінального правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про відповідність вказаного автомобіля критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Тому слідчий суддя не вбачає необхідності в накладенні арешту на вказаний автомобіль, оскільки він не несе доказової інформації у даному кримінальному провадженні, а тому автомобіль не може бути речовим доказом в розумінні змісту ст. 98 КПК України.

В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання автомобіля речовим доказом не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності об`єкту вимогам ст.98 КПК України.

Тому, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль, значення якого як речового доказу у даному кримінальному провадженні не доведене.

Крім того власником автомобіля є ОСОБА_8 , а тому накладення арешту порушує права власності останнього.

У зв`язку з викладеним слідчий суддя, не вбачає жодної з процесуальних передумов для накладення арешту на автомобіль.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вилучене під час огляду майно, крім автомобіля, в даному випадку може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні в якості речових доказів, так як воно може бути доказом вчинення злочину (знаряддям), зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і є потреба у проведенні з вказаним майном необхідних слідчих дій.

З огляду на викладене та наявні матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Крім того, зазначене вище втручання органу досудового розслідування є цілком виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, а також це втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

При цьому, слідчий суддя вважає, що визначений усталеною судовою практикою ЄСПЛ принцип «пропорційності» був дотриманий в повному обсязі органом досудового розслідування і прокурором у даному кримінальному провадженні та наявний у виді розумного співвідношення («обґрунтованої пропорційності») між метою, що передбачається для досягнення цілей розслідування, та засобами, які використовуються слідством.

Оцінюючи пропорційність, слідчий суддя виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт його майна, не можливо.

У зв`язку з цим, клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим і вмотивованим, а тому воно підлягало частковому задоволенню, оскільки існують підстави для тимчасового права на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, крім автомобіля, тобто існує сукупність підстав і підозр вважати, що це майно, крім автомобіля, є речовим доказом у кримінальному провадженні, внаслідок чого клопотання в цій частині заслуговує на увагу та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- металеву биту (марка невідома), ліхтар чорного кольору (марка невідома), які знаходяться в камері схову речових доказів Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, заборонивши відчуження, розпорядження та користування;

- 46 курей в 4-х сітках, які передані під збережну розписку ОСОБА_5 , заборонивши відчуження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно ч.3 ст. 172 КПК України тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотання після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддяОСОБА_1