Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

04 червня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/14492/21

Провадження № 11-кп/4815/344/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21.02.2022 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання після закінчення іспитового строку.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на даний час у Рівненськму міському суді перебуває на розгляді кримінальне провадження №0002065 від 13.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тому звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку є передчасним.

В поданій апеляційній скарзі захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення суду від 04 квітня 2024 року підлягає скасуванню.

Вказує, що термін іспитового строку, визначений ОСОБА_7 вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2022 року закінчився 21 лютого 2024 року, засуджений виконав покладені на нього обов`язки, іншого обвинувального вироку суду щодо останнього не ухвалено, тому він на підставі ч.1 ст.78 КК України та ч.2 ст.165 КВК України підлягає звільненню від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Наголошує, що відповідно до Конституції України, Загальної декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, тому, на його думку, інкримінування вчинення нового кримінального правопорушення не може впливати на застосування ст.78 КК України без наявності вироку суду в ньому.

Просить скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2024 року та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_7 від призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2022 року покарання з випробуванням у зв`язку з закінченням іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила залишити рішення місцевого суду без зміни, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженого про звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку згідно вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 21.02.2022 року.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2022 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 рокита покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Статтею 78 КК України регламентовані правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч.1 ст.78 цього Кодексу.

Такими умовами є: закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених цією статтею, а також обов`язку не вчиняти протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України та не дає підстав для застосування ст.78 цього Кодексу, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Судом першої інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_7 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2023 року за №0002065 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто вчиненого ним в період іспитового строку. Вказані обставини підтвердились під час апеляційного розгляду, при цьому прокурор зазначила, що вказане кримінальне провадження на даний час знаходиться на розгляді у Рівненському міському суді Рівненської області.

Таким чином, у разі доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, остаточне покарання повинно бути призначене за правилами ч.3 ст.78 КК України, яка передбачає, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

При цьому закон, зокрема ч.3 ст.78 КК України, не містить посилання на те, що факт вчинення нового злочину повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, оскільки самим законом передбачено, що в цьому випадку суд не направляє засудженого для відбування призначеного покарання, а лише у разі доведеності його вини у вчиненні нового злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

Сплив іспитового строку є лише підставою для розгляду питання про звільнення засудженого від призначеного покарання, а не підставою для задоволення відповідного клопотання, як на тому наголошує апелянт. Прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду.

Апеляційний суд наголошує, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.

Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому відсутні порушення такої засади, як презумпція невинуватості.

Вказані положення законодавства не суперечать вимогам ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч.3 ст.78 КК України.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди повинні розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України при звільненні від відбування покарання.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання після закінчення іспитового строку, а клопотання захисника вважає передчасним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, виходячи з вимог статті 78 КК України, прийняв законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 квітня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання після закінчення іспитового строку залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2