ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/416/24 Номер провадження 11-кп/814/1521/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до засудження проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше судимої:

- 23.07.2010 року Довгінцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 302 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 3 місяці;

- 21.01.2014 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 23.11.2020 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

засудженої 07.10.2022 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 13.04.2023 вирок залишено без змін,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що клопотання ОСОБА_7 , про те, що засуджена за період відбування покарання в установі зарекомендувала себе з позитивної сторони, стягнення відсутні, дотримується встановлених правил поведінки, працевлаштована, має заохочення, сумлінною поведінкою та працею довела своє виправлення, є недостатніми для висновку про виправлення засудженої, оскільки остання за часом характеристика, направлена до суду від представника колонії щодо засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокового звільнення, не підтверджує доводи клопотання, що вона твердо стала на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тобто ОСОБА_7 в повній мірі не довела своє виправлення, а тому суд прийшов до висновку, що застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно статті 81 КК України.

На обґрунтування вимог посилається на те, що в колонію прибула 31.05.2023, з моменту прибуття була працевлаштована на швейне виробництво і за цей час була їй була винесена подяка начальником виробництва за сумлінне ставлення до праці.

Також просить врахувати, що вона має чотирьох неповнолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, має 73-річну матір, яка потребує моральної та фізичної підтримки і яка знаходиться на окупованій території. Крім того, має двох братів, які бороняють Україну, заміжня, з рідними підтримує гарні стосунки. Вказує, що бажає найскоріше повернутись до дітей та виконувати свої обов`язки.

Зазначає, що з адміністрацією установи не вступає в суперечки, виконує необхідні роботи по обслуговуванню та благоустрою колонії та дотримується санітарно-гігієнічних норм.

Також вказує, що в попередньому клопотанні про УДЗ було відмовлено, оскільки вона незначний проміжок часу знаходилась в установі.

Крім того зазначає, що в установі вже тричі змінювалася начальник відділення і жодна з них не знайомилась з нею під час особистої профілактичної бесіди, тому об`єктивну характеристику дати не може.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджена підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Прокурор заперечила проти доводів скарги, просила ухвалу суду залишити без змін. Представник колії підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що на даний час рішення про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженої відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

ОСОБА_7 засуджена 07.10.2022 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

За час відбування покарання засуджена має 9 стягнень та 1 заохочення.

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_7 від 11.06.2023, 27.07.2023, 16.10.2023, затверджених начальником ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», вона характеризувалася посередньо, засуджена не стала на шлях виправлення. (т. 2 а.о.с. 44-46, т. 2 а.о.с. 63-65).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколу № 11 від 15.06.2023, № 14 від 27.07.2023 засідань комісії ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», згідно яких вбачається, що засуджена не довела своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці (т. 2 а.о.с. 52, 70 ) .

Як вбачається із останньої характеристики на засуджену ОСОБА_7 від 05.02.2024 вона характеризується посередньо, додержується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, на заходи виховного впливу реагує, але не завжди робить правильні висновки. Також зазначається, що за час відбування покарання засуджена ОСОБА_7 не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Щодо доводів апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 про те, що вона працевлаштована та отримала подяку за сумлінне ставлення до праці, з адміністрацією установи не вступає в суперечки, виконує необхідні роботи по обслуговуванню та благоустрою колонії та дотримується санітарно-гігієнічних норм, на переконання колегії суддів свідчить про те, що поведінка засудженої змінилася на краще нещодавно, а тому, пройшло недостатньо часу щоб переконливо стверджувати, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та до неї можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Доводи засудженої про наявність у неї чотирьох неповнолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, матері похилого віку, братів, які перебувають в ЗСУ та частої зміни керівництва установи є безпідставними, оскільки такі обставини не є обов`язковими критеріями для умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України.

За наведених обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3