Справа № 519/141/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2024 за № 0000009, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Богданове Ульяновського району Кіровоградської області, громадянин України, українець за національністю, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, офіційно неодружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засіб зв`язку: моб. тел. НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

З вересня 2016 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебувають у сімейних відносинах та мешкають без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

З липня 2023 року ОСОБА_4 перебуваючи за адресою місця спільного проживання АДРЕСА_1 , систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї цивільної дружини ОСОБА_6 . Зокрема, 18.07.2023 близько 19:30 години ОСОБА_4 маючи умисел на вчинення домашнього насильства у відношенні цивільної дружини ОСОБА_6 , знаходячись за вищевказаною адресою, висловлювався відносно останньої нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, що має ознаки домашнього насильства. За вказаним фактом, постановою Южного міського суду Одеської області від 16.08.2023 у справі № 519/1350/23, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У продовження своїх умисних протиправних дій, спрямованих на систематичне вчинення домашнього насильства, 25.11.2023 близько 21:30 години ОСОБА_4 знаходячись за спільним місцем мешкання за вищевказаною адресою висловлювався відносно цивільної дружини ОСОБА_6 нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, що має ознаки домашнього насильства. За вказаним фактом, постановою Южного міського суду Одеської області від 06.12.2023 у справі № 519/1965/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

У продовження свого злочинного умислу, спрямованого на систематичне вчинення домашнього насильства відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_6 07.12.2023, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо останньої, перебуваючи за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та свідомо бажаючи їх настання, знову вчинив сварку з цивільною дружиною ОСОБА_6 у ході якої здійснював психологічне насильство, що виразилося в образах останньої грубою нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_6 .

Таким чином 18.07.2023, 25.11.2023 та 07.12.2023 ОСОБА_4 перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчиняв психологічне насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_6 .

Систематичні протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань його цивільної дружини ОСОБА_6 , погіршення якості її життя, що виявилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, перебування у пригніченому тривожному стані, емоційній невпевненості, постійному стресі, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванні її як особистості і виникли внаслідок вчинення відносно неї систематичного домашнього насильства, яке мало місце в період з 18.07.2023 по 07.12.2023.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви, просить розглядати справу без її участі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. У вчиненому щиро розкаюється, зазначає, що наразі проживають разом із потерпілою, стосунки налагоджуються, просить застосувати мінімальну міру покарання та запевняє суд, що більше не вчинятиме домашнього насильства.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Психологічне насильство включає словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі що до третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, - якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В розумінні ст. 126-1 КК України особами, які перебувають у сімейних відносинах, є не лише подружжя, а й батьки та діти, інші особи, які проживають однією сім`єю.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та визнання вини.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами статтями 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, думку потерпілої, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання та належну процесуальну поведінку.

Судом також враховується, що обвинувачений офіційно не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні має малолітню доньку, раніше не судимий, перебував у лавах ЗСУ, по місцю проживання характеризується загалом позитивно, на профілактичному обліку у лікаря-психіатра та (або) лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його історію правопорушень, а також "середній" рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та "високий" рівень небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб, орган з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства у тому числі окремих осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю першої або другої групи, не є особою, яка досягла пенсійного віку, а також військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій згідно з вимогами ч. 3 ст. 56 КК України не може бути призначене покарання у виді громадських робіт.

Саме покарання у виді громадських робіт, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також відповідає таким принципам, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив насильство відносно своєї цивільної дружини, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 , погіршення якості її життя, що виявилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, перебування у пригніченому тривожному стані, емоційній невпевненості, постійному стресі, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванні її як особистості, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Відомості про речові докази, майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Южний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ