Справа№534/2015/20
Провадження №1-кп/534/25/22
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 рокум.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 7 ОСОБА_7 , прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0000018, №0000579 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Комсомольська, Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 30.06.2005 Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1 та ст. 104 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

2. 20.04.2006 Гагаринським районним судом м. Севастополь за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

3. 04.10.2007 Ленінським районним судом м. Полтава за ст. 391, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 15.07.2011 по відбуттю строку покарання;

4. 09.10.2012 Жовтневим районним судом м. Полтава за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;.

5. 06.12.2012 Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 ст. 69, ст. 186 ч. 2 ст. 69, ст. 187 ч. 1 ст. 69, ст. 70 ч. 1, КК України до 2 років позбавлення волі. на підставі ст. 70 ч. 4 КК України за вироком Апеляційного суду Полтавської області від 25.06.2013 остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 14.01.2016 року по відбуттю строку покарання;

6. 10.08.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 4 місяців арешту;

7. 26.12.2017 Автозаводським районним судом м. Кременчуг Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4, ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

8. 17.01.2019 Крюковським районним судом м. Кременчуг Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст.70 ч.4 КК України до 2 років 3 місяць;

9. 04.09.2019 Київським районним судом м. Полтава за ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 4, ст. 72 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

10. 27.01.2020 Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2, ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

11. 05.10.2021 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

12. 26.22.2022 Октябрьським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі ;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

І. 26.10.2020, приблизно о 15 год. 30 хв., (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим) в той час, ОСОБА_10 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , де зустрів раніше незнайомого ОСОБА_12 , у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на заволодіння належним ОСОБА_12 мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом обману ОСОБА_12 , попрохав у останнього належний йому мобільний телефон, на що ОСОБА_12 , довіряючи ОСОБА_10 та будучи впевненим що він його поверне, передав ОСОБА_10 свій мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «Redmi Note 8», імеі1 НОМЕР_1 , іме2 НОМЕР_2 .

В результаті вищевказаних дій, ОСОБА_10 , повідомивши ОСОБА_12 неправдиві відомості щодо своїх намірів та тим самим ввівши його в оману, заволодів мобільним телефоном марки «Хіаті», модель «Redmi Note8», іме1 НОМЕР_1 , імеі2 НОМЕР_2 , вартістю 3415 гривень.

В подальшому ОСОБА_10 місце вчинення злочину покинув та розпорядився вищезазначеним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 3415 гривень.

Таким чином ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

ІІ.Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04.11.2020, близько 12 год. 40 хв., (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим) ОСОБА_10 перебуваючи біля патологоанатомічного відділення (моргу) КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня м. Горішні Плавні», яке розташована за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, буд. № 10, виявив велосипед марки «Optima», біло-синього кольору, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, ОСОБА_10 , здійснив крадіжку велосипеду, марки «Optima», біло-синього кольору, вартістю 3100 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_13 .

В подальшому ОСОБА_10 місце вчинення злочину покинув та розпорядився вищезазначеним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 3100 гривень.

Таким чином ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

ІІІ. 16 січня 2021 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи по АДРЕСА_4 де зустрів раніше незнайомого ОСОБА_14 у ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння належним ОСОБА_14 мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном, ОСОБА_10 , діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом ривку, заволодів мобільним телефоном, марки «AELION», модель «18», синього кольору, імеі1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 , вартістю 1282 гривні 63 копійки, який належав ОСОБА_14 .

В подальшому ОСОБА_10 місце вчинення злочину покинув та розпорядився вище зазначеним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 1282,63 грн.

Таким чином ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за викладених вище обставин визнав повністю.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Вина ОСОБА_10 , крім повного визнання вини також підтверджується наступними доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілого ОСОБА_14 від 16.01.2021 (т.3 а.с.8);

протоколом огляду місця події від 16.01.2021 з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 вказав на місце де заволоділи його телефоном ( т. 3 а.с.9-12);

протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_14 в присутності понятих впізнав особу під № 3, яка відкрито заволоділа його майном ( т. 3 а.с. 24-27);

протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 в присутності понятих впізнав особу під №1, яка відкрито заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_14 ( т. 3 а.с. 31-33);

висновком експерта судово-товарознавчої експертизи №375 від 28.01.2021, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Aelion» модель «18» 2 GB НОМЕР_5

складає 1282,63 грн ( т.3 а.с.36-40);

довідкою та квитанцією ПТ «Соколенко і Компанія», згідно яких ОСОБА_10 16.01.2021 передав у заставу майно, а саме: мобільний телефон марки «Aelion» модель «18», за що отримав фінансовий кредит в сумі 300 грн та 17.01.2021 викупив його (т.3 а.с.42-44);

протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_16 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2020 ;

протоколом огляду місця події від 04.11.2020 з фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 вказав на місце де знаходився його велосипед ;

протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28.12.2020, відповідно до потерпіла особа в присутності понятих впізнала особу під № 1;

висновком експерта судово-товарознавчої експертизи №1553/кр від 18.12.2020, відповідно до якого ринкова вартість бувшого у використанні велосипеду марки «Optima» станом на 04.11.2020 складає 3100 грн ;

довідкою та квитанцією ПТ «Соколенко і Компанія», згідно яких ОСОБА_10 04.11.2020 передав у заставу своє майно, а саме: велосипед марки «Optima» , який був реалізований іншій особі ;

протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 26.10.2020;

протоколом огляду місця події від 14.12.2020 з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто сквер поблизу відділення «Укрпошта» ;

протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 02.11.2020, відповідно до якого свідок впізнала чоловіка за № НОМЕР_6 , який 26.10.2020 відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_12 ;

висновком експерта №1352/Кр від 04.11.2020, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note8» станом на 26.10.2020 могла становити 3415 грн;

протоколом огляду диску від 10.11.2020 ;

довідкою та квитанцією ПТ «Соколенко і Компанія» , згідно яких ОСОБА_10 23.11.2020 передав у заставу своє майно, а саме: мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note8», який був реалізований іншій особі ;

протоколом проведення слідчого експеременту від 11.12.2020, відповідно до якого ОСОБА_10 показав та розказав в присутності понятих про вчинення кримінального правопорушення , що мало місце 26.10.2020;

показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав суду, що приблизно декілька років тому , він бачив, як незнайомий хлопець, з яким ОСОБА_10 відійшов і розмовляв на підвищених тонах передав йому свій мобільний телефон, а потім цей телефон залишився в обвинуваченого.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_10 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень проти власності.

Дії ОСОБА_10 щодо заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим повторно.

За епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_13 дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

За епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчиненого повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, має непогашені судимості, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, офіційного законного джерела доходу не має, хоча є молодою та працездатною особою, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого виправлятись.

Обвинувачений має зареєстроване місце проживання, неодружений, утриманців не має, під спостереженням лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Зазначені вище обставини характеризують обвинуваченого як особу, маючу деформацію життєвих принципів, тому виправлення ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства, на думку суду, є неможливим.

Водночас, беручи до уваги відомості, що характеризують обвинуваченого, його молодий вік та стан здоров`я, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень,які були вчинене до ухвалення вироків Шостінського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2021 року та Октябрьського районного суду м.Полтава від 22.04.2022 року, спосіб їх вчинення та наслідки, що настали, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_10 покарання строком не наближеним до максимального.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до частин 1, 4 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій статті 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Таким чином якщо злочини, за який засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_12 позову до обвинуваченого про стягнення завданої внаслідок вчинення останнім злочинів матеріальної шкоди у розмірі 3415 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість викраденого майна по справі встановлена органом досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає позов потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтований та такий , що належать задоволенню у повному обсязі в сумі 3415 грн.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 1307,60 грн.

У відповідності до ст.374 КПК України, при ухваленні вироку у ньому зазначається прийняте судом рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі, рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням вироку, суд вважає за необхідне обрати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання , призначеного цим вироком, більш суворим , призначеним за вироком Октябрьського районного суду м. Полтави від 26.04.2022 року , остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 27.06.2024 року.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_10 час відбутого ним покарання за попередніми вироками : Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2021 року з 18.03.2021року по 26.04.2022 року та Октябрьського районного суду м. Полтава з 26.04.2022 року по 26.06.2024 року.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 3415 грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 1307,60 коп.

Речові докази:

оптичні DVD-R диски залишити в матеріалах справи;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1