УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 02.02.2024,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 02.02.2024, в якому прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене 24.04.2024 в ході проведення обшуку за місцем проживання начальника ВІПС «Мамалига» ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в кількості 25 100 грн;

- грошові кошти в кількості 19 375 Євро;

- грошові кошти в кількості 23 443 доларів США;

- 2 (дві) купюри номіналом 100 (сто) доларів США з наступними номерами: FF 28131184A, KF 22421698D.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000204 від 02.02.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 КК України.

Так, в рамках даного провадження 24.04.2024 у зв`язку з можливістю знищення майна (речових доказів) у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України слідчим проведено обшук за місцем проживання начальника ВІПС «Мамалига» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в кількості 25 100 грн; грошові кошти в кількості 19 375 Євро; грошові кошти в кількості 23 443 доларів США; 6 (шість) купюр номіналом 100 (сто) доларів США з наступними номерами: FF 28131184A - 1 шт.; KF 22421698D - 1 шт.; MB 09259244A - 1 шт.; AB 01157087J - 1 шт.; KB 20087208J - 1 шт.; PF 92866064K - 1 шт.; блокнот з чорновими записами темно-фіолетового кольору з надписом «120 office notebook» - 1 шт.; чорнові записи на 5 арк; білий паперовий конверт із надписом «01-12 12700» - 1 шт.

25.04.2024 слідчий звернувся з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.

26.04.2024 винесено постанову про визнання речовими доказами вказаних речей у кримінальному провадженні.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024, що була отримана слідчим лише 17.05.2024, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення таких речей, предметів та документів:

- купюри номіналом по 100 доларів США з такими серіями та номерами: MB 09259244A, AB01157087J, KB20087208J, PF92866064K;

- блокнот з чорновими записами темно-фіолетового кольору з надписом «120 office notebook» - 1 шт.;

- чорнові записи на 5 арк;

- білий паперовий конверт із надписом «01-12 12700» - 1 шт.

Разом з тим, судом не надано дозвіл на вилучення інших речей, у зв`язку з чим майно, зазначене у клопотанні прокурора про арешт, вважається тимчасово вилученим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Слідчий ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання з огляду на те, що у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти набуті злочинним шляхом. В рамках даного провадження досліджується багато епізодів, з`ясовується питання щодо участі ОСОБА_7 у злочинній діяльності, у подальшому органом досудового розслідування її діям буде надана відповідна оцінка.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 у судовому засідання заперечував щодо накладення арешту на вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти, оскільки строк звернення із відповідним клопотанням про арешт майна пропущено. Також зазначив, що вказані грошові кошти належать ОСОБА_7 , її сестрі та матері, є їх накопиченнями. Разом з тим, документи на підтвердження наведеного у судовому засіданні надати не може. Заперечував щодо накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки підозра ОСОБА_7 не повідомлялася, а тому і застосування спеціальної конфіскації в даному випадку неможливе. При цьому, накладення арешту на майно третьої особи в такому випадку можливе лише у разі, якщо їй було відомо, що майно підпадає під ознаки спеціальної конфіскації. Також вказав, що вилучене майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому, відсутні підстави для накладення арешту.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання прокурора про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з такого.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна встановлено, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000204 від 02.02.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369 КК України.

24.04.2024 в рамках даного провадження у зв`язку з можливістю знищення майна (речових доказів) у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України слідчим проведено обшук за місцем проживання начальника ВІПС «Мамалига» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в кількості 25 100 грн; грошові кошти в кількості 19 375 Євро; грошові кошти в кількості 23 443 доларів США; 6 (шість) купюр номіналом 100 (сто) доларів США з наступними номерами: FF 28131184A - 1 шт.; KF 22421698D - 1 шт.; MB 09259244A - 1 шт.; AB 01157087J - 1 шт.; KB 20087208J - 1 шт.; PF 92866064K - 1 шт.; блокнот з чорновими записами темно-фіолетового кольору з надписом «120 office notebook» - 1 шт.; чорнові записи на 5 арк; білий паперовий конверт із надписом «01-12 12700» - 1 шт.

25.04.2024 слідчий звернувся з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у порядку ч.3 ст. 233 КПК України.

26.04.2024 постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_4 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000204 від 02.02.2024 року .

Так, із мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024 вбачається, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та часткове вилучення виявлених у ході обшуку речей.

При цьому, в частині грошових коштів в кількості 25 100 грн; грошових коштів в кількості 19 375 Євро; грошових коштів в кількості 23 443 доларів США та 2 (двох) купюр номіналом 100 (сто) доларів США з наступними номерами: FF 28131184A, KF 22421698D вказаною ухвалою дозволу на вилучення надано не було, оскільки слідчим не доведено, що відшукані речі мають значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду вказаного провадження.

Так, згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Приписами ч. 5 ст. 237 КПК України визначено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Положення ч. 7 ст. 237 КПК України при проведенні огляду уповноважують слідчого, прокурора оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. При цьому, такі речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Однак, клопотання про арешт майна прокурором подане лише 17.05.2024 із проханням визнати причини пропуску процесуального строку поважними та поновити процесуальний строк на подачу такого клопотання, враховуючи ту обставину, що копія ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024 отримана уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні №0000204 від 02.02.2024 лише 17.05.2024 року.

Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.05.2024, якою надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення окремих речей, отримана слідчим ОСОБА_4 лише 17.05.2024, що підтверджується долученою до клопотання копією розписки слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що причина пропуску строку звернення із клопотанням про арешт майна є поважною, а тому, пропущений строк підлягає поновленню.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У свою чергу, приписами ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 962 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також містить ознаки, передбачені пунктами 1-4 ч. 1 ст. 962 КК України, тобто підлягає спеціальній конфіскації, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

При цьому, доводи адвоката ОСОБА_5 про те, що вилучені органом досудового розслідування грошові кошти є заощадженнями самої ОСОБА_7 та членів її родини (сестри та матері) та набуті законним шляхом, не підтверджені жодними доказами, наданими слідчому судді у судовому засіданні. Відтак, такі твердження представника власника майна до уваги слідчим суддею не беруться.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також забезпечення спеціальної конфіскації, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаних грошових коштів.

При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 117, 131, 132, 167, 168, 170-173, 237, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Поновити прокурору строк для подачі клопотання про арешт майна.

Накласти арешт на майно, вилучене 24 квітня 2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання начальника ВІПС «Мамалига» ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в кількості 25 100 грн;

- грошові кошти в кількості 19 375 Євро;

- грошові кошти в кількості 23 443 доларів США;

- 2 (дві) купюри номіналом 100 (сто) доларів США з наступними номерами: FF 28131184A, KF 22421698D.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 31 травня 2024 року о 10 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1