ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1010/24 Справа № 233/2364/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Кривий Ріг

19.03.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2023р., яким обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , утримується на виконання вироку в ДУ «Дніпровська УВП № 4»

визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці

за участю захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці.

Вирок суду першої інстанції оскаржено обвинуваченим, який:

- вказує, що вирок незаконний та не справедливий, висновки суду не відповідають фактичним обставина справи, було порушено його право на захист, оскільки безоплатній захисник був йому нав`язаний, вони на досудовому розслідуванні взагалі не спілкувались, захист був проведений неефективно, він підписував документи, змісту яких не розумів, а захисник не роз`яснював йому їх значення;

- вказує, що положення ч. 3 ст. 349 КПК України йому не було роз`яснено ні прокурором, ні захисником, ні судом, він намагався вказати суду, що при огляді отриманої посилки не було понятих, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

- прохає визнати протокол огляду місця події від 12.04.2023р. недопустимим доказом, оскаржуваний вирок скасувати провадження у справі закрити за невстановленням доказів його винуватості та відсутністю можливості їх отримання.

До початку судового розгляду апеляційної скарги обвинувачений, який утримується в ДУ «Дніпровська УВП № 4» в режимі відео конференції повідомив, що через погане самопочуття не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що покарання у виді арешту строком на три місяці за оскаржуваним вироком обвинуваченим відбуто у період з 08.12.2023р. по 08.03.2024р., у теперішній час обвинувачений затриманий та тримається під вартою у іншому кримінальному провадженні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинуваченого визнано винуватим у тому, що в денний час в грудні 2022р.він зайшов на територію покинутого домоволодіння у м. Дніпро, (точної адреси не встановлено), де на підлозі в одній з кімнат побачив поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору і впевнився, що вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, оскільки в минулому обвинувачений мав досвід вживання наркотичних засобів. У цей час у обвинуваченого виник кримінально протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, без мети збуту, для особистого вживання. Негайно реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, без мети збуту, для особистого вживання, в порушення ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006р. (зі змінами), діючи умисно, обвинувачений взяв вказаний поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс та переніс його до місця свого тимчасового проживання до будинку АДРЕСА_2 , де сховав у пачці з-під парфум, тим самим здійснивши незаконне, умисне придбання та почав здійснювати умисне, незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, без мети збуту, для особистого вживання. 10.04.2023р, обвинувачений, попрохав свого знайомого ОСОБА_9 , який був не обізнаний про наявність психотропної речовини, послугами ТОВ «Нова пошта» надіслати до м. Костянтинівка у відділення № 3 йому речі, в тому числі коробку з під парфум, в середині якої знаходився поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, який обвинуваченим було придбано при вказаних вище обставинах. В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, обвинувачений, достовірно знаючи, що відправлена йому посилка з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, прибула на відділення № 3 ТОВ «Нова пошта», яке розміщено в буд. № 9А, вул. Громова, м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, направився до вказаного вище відділення, щоб забрати відправлення, достовірно знаючи його кримінально протиправний зміст. 12.04.2023р., приблизно о 17:30год., обвинувачений отримав у відділенні № 3 ТОВ «Нова пошта», яке розміщено по вул. Громова 9А, м. Костянтинівка, Краматорського району Донецької області посилку № 59 0009 5466 6350 на своє ім`я, відправлену ОСОБА_9 , всередині якої знаходився поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс. В цей же день, в період часу з 18:35год. по 19:10год. в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події в приміщенні відділення № 3 ТОВ «Нова пошта», по вул. Громова 9А, м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, обвинувачений на вимогу дізнавача СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області добровільно надав для огляду отриману посилку 59 0009 5466 6350 на своє ім`я, в якій виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого (в перерахунку на суху речовину) складає 34,67 г, який обвинувачений діючи умисно, незаконно, в порушення ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 (зі змінами) придбав та зберігав без мети збуту, для власного вживання. Згідно з наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», загальної кількості особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, маса якого складає 34,67 г достатньо для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» в редакції від 22.12.2006 (зі змінами) та Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» зі змінами та доповненнями, канабіс (таблиця № 1, список № 1) віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказане кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд першої інстанції має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, відповідно до журналу судового засідання від 01.06.2023р прокурор, після оголошення змісту обвинувального акта та пояснень обвинуваченого щодо повного визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, а саме обвинуваченого, його захисника та прокурора , роз`яснив їм вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів та, керуючись наведеною вище нормою процесуального закону, за згодою усіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які визнаються обвинуваченим та ніким не оспорюються.

Одночасно судом у відповідності до вимог ч. 4 ст. 349 КПК України було допитано обвинуваченого, який, не оспорюючи фактичні обставини справи, свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав пояснення щодо обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, які враховані судом першої інстанції, як такі, що повною мірою узгоджувались з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку допитаний судом першої інстанції обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, показав, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Наприкінці 2022р. в м. Дніпро знайшов згорток з наркотичним засобом, взяв з собою, переніс до друга ОСОБА_10 поклад до речей. Про це другу не повідомляв, згодом попросив ОСОБА_10 надіслати його речі Новою поштою. В квітні 2023р. прийшов до відділення Нової пошти в АДРЕСА_3 отримати посилку, на вимогу поліцейських надав для огляду, також надав їм і канабіс, який був у посилці обвинуваченого. Додав, що є хворою людиною, перебуває на обліку у нарколога з залежністю в наслідок вживання опіатів. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

За таких обставин, посилання обвинуваченого у апеляційній скарзі на те, що судом фактичні обставини справи не відповідають дійсності, огляд місця події від 12.04.2023р. під час якого у нього було виявлено наркотичну речовину канабіс, є недопустимим доказом на встановлення його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки вказані обставини не були предметом перевірки в суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ч. 2 ст. 394 КПК України, не перевіряє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із правовою позицією суду касаційної інстанції, викладеному у постанові Верховного Суду від 30.11.2023р. у справі № 204/5042/22.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо порушення права обвинуваченого на захист, то суд апеляційної інстанції також не може визнати вказаний довод слушним, оскільки у судовому засіданні суду першої інстанції приймав участь обвинувачений та захисник ОСОБА_11 , який був призначений обвинуваченому безоплатно.

Участь захисника у кримінальному провадженні підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема дорученням для надання безоплатної вторинної допомоги № 028-280000881 від 13.05.2023р. (а.с. 47), постановою дізнавача від 13.05.2023р. про залучення захисника на підставі виявленого обвинуваченим бажання (а.с. 49), журналом судового засідання та відеозаписом судового засідання.

Судовий розгляд справи із ухваленням обвинувального вироку відбувся 01.06.2023р. та обвинувачений, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні не заявляв клопотання про заміну захисника, та не повідомляв про неналежну якість його професійної діяльності.

У судовому засіданні обвинувачений самостійно розповів про фактичні обставини справи, послідовно та логічно виклав зміст обставин, які були викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає у даному кримінальному провадженні порушення права обвинуваченого на захист, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що було порушено його право на захист, оскільки безоплатний захисник був йому нав`язаний, вони на досудовому розслідуванні взагалі не спілкувались, захист був проведений не ефективно, він підписував документи змісту яких не розумів, а захисник не роз`яснював йому їх значення, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України є неспроможними.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до змісту яких визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та виходячи з вказаної мети, принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений є раніше неодноразово судимим, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності внаслідок вживання опіатів з 01.12.21р. по теперішній час, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, критично ставиться до вчинення, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд першої інстанції вважав за необхідне визначити обвинуваченому міру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді арешту на строк три місяці.

Суд апеляційної інстанції погоджується із видом та мірою кримінального покарання, яке призначено обвинуваченому та вважає його законним та справедливим, покарання призначене у відповідності з вимогами ст.ст. 50 65 КК України.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням, підстави для його зміни чи скасування судом апеляційної інстанції не встановлені.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці - залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2023р., яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на три місяці - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді