УХВАЛА

22 травня 2024 року

м. Київ

справа № 676/2111/20

провадження № 13-15кс24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) матеріалів справи за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_20 - ОСОБА_21 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року, постановлений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211, за обвинуваченням

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коцюбинчики Чортківського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України в редакції закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі - КК), і

встановила:

1. За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2020 року ОСОБА_20 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

2. Цим же вироком скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2020 року, а речовий доказ (автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) повернуто власнику - ОСОБА_20 .

3. В обґрунтування свого рішення щодо незастосування спеціальної конфіскації і повернення автомобіля ВАЗ 2107, який зареєстрований за засудженим і визнано знаряддям вчинення злочину, місцевий суд послався на те, що спірним автомобілем також користувалась дружина засудженого - ОСОБА_22 , на його придбання були використані грошові кошти подружжя та гроші батьків дружини і, що остання не знала і не могла знати про використання вказаного автомобіля засудженим під час вчинення інкримінованого злочину, а позбавлення її права на користування належним їй автомобілем суттєво вплине на її права, оскільки за станом здоров`я вона потребує користування автомобілем, оскільки іншим транспортом вона пересуватись не може.

4. З огляд на викладене, місцевий суд дійшов висновку, що баланс між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавленої особи у даних обставинах не виправдовує покладання тягаря позбавлення права на автомобіль на власника ОСОБА_22 .

5. Прокурор не погодився із таким рішенням місцевого суду і оскаржив його в апеляційному порядку.

6. Хмельницький апеляційний суд 22 листопада 2021 року скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_20 в частині вирішення питання про долю речового доказу і спеціальну конфіскацію та ухвалив у цій частині новий вирок, яким на підставі ч. 1 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК застосував спеціальну конфіскацію майна, яке було знаряддям вчиненого злочину, а саме автомобіля марки ВАЗ 2107, який зареєстрований на ОСОБА_20 та конфіскував його у власність держави.

7. Мотивував рішення тим, що факт набуття права спільної сумісної власності подружжя регулюється в порядку цивільного судочинства, а тому при розгляді вказаного кримінального провадження суд не може вирішувати спір про право власності на майно, ділити його з виділенням часток, тому суд вважав, що оскільки автомобіль був знаряддям вчинення злочину, то він на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК підлягає спеціальній конфіскації.

8. Цей вирок апеляційного суду від 22 листопада 2021 року був предметом перегляду Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, який за результатом розгляду касаційної скарги захисника ОСОБА_21 в інтересах засудженого ОСОБА_20 ухвалив 26 січня 2023 року постанову про скасування оскаржуваного судового рішення та призначив новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

9. Частково задовольняючи касаційну скаргу сторони захисту, колегія суддів Касаційного кримінального судувиходила з того, що оспорюваний автомобіль, є спільною власністю подружжя і дружина не знала, а сторона обвинувачення не довела зворотного, про використання автомобіля як знаряддя злочину, то за таких обставин безпосередньо сам транспортний засіб не може бути примусово безоплатно вилучений у власність держави.

10. У той же час, касаційний суд звернув увагу апеляційного суду на положення ч. 2 ст. 96-2 КК, «якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна».

11. Під час нового апеляційного розгляду, ухвалою від 03 квітня 2023 року колегія суддів Хмельницького апеляційного суду задовольнила клопотання прокурора і для з`ясування обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, в порядку ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) призначила автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставила питання про ринкову вартість автомобіля ВАЗ 2107.

12. 29 серпня 2023 року Хмельницький апеляційний суд, опираючись на отримані від експерта дані (висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №1288/23-26 від 21 липня 2023 року) прийняв рішення про скасування вироку місцевого суду та стягнув в порядку статей 96-1, 96-2 КК з обвинуваченого грошову суму в розмірі 18 564,58 грн, що відповідає повній ринковій вартість автомобіля за висновком експерта, а також стягнув додаткові процесуальні витрат в сумі 5735,52 грн, які пов`язані із залученням експертів.

13. Сторона захисту посилаючись на безпідставність рішення апеляційного суду про стягнення із засудженого грошових коштів в рахунок автомобіля, який, на переконання цієї сторони, не підлягав спеціальній конфіскації, оскаржила цей вирок апеляційного суду в касаційному порядку,

Мотиви передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати

14. Ухвалою від 11 квітня 2024 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - колегія суддів, Касаційний кримінальний суд) передала матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_20 на розгляд Великої Палати з підстави, передбаченої ч. 5 ст. 434-1 КПК, оскільки, на переконання колегії суддів, матеріали провадження містять виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

15. Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати, колегія суддів, здійснивши аналіз ч. 1 ст. 96-1, ч. 2 ст. 96-2 КК у взаємозв`язку із положеннями ст. 91, ч. 10 ст. 100 КПК, дійшла висновку, що суди перед прийняттям рішення про спеціальну конфіскацію зобов`язані встановити, зокрема такі питання:

1) перелік речей (грошей, цінностей або іншого майна), які підлягають спеціальній конфіскації у визначених законом випадках і, зокрема, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

2) їх належність обвинуваченому або іншому власнику;

3) обізнаність їх власника (законного володільця), окрім обвинуваченого, про незаконне походження та/або використання таких;

4) вартість грошей, цінностей та іншого майна, якщо на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію їх примусове вилучення неможливе внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин (ч. 2 ст. 96-2 КК).

16. Проте за змістом ст. 91 КПК до обставин, що підлягають доказування у кримінальному провадженні, входить лише перше питання.

17. Колегія суддів також зауважила, що питання належності певного майна власнику (обвинуваченому або іншій особі), тобто встановлення певного юридичного факту, як правило, встановлюється в порядку цивільного судочинства і вимагає від суду застосування під час розгляду пред`явленого особі обвинувачення не тільки норм права із галузі кримінального та кримінально-процесуального, а й інших.

18. Крім того, колегія суддів звернула увагу, що на практиці виникають ситуації, коли на майно, до якого необхідно застосовувати спеціальну конфіскацію, поширюється режим спільної сумісної власності і тоді застосування спеціальної конфіскації неподільних речей є можливим виключно за умови визначення частки обвинуваченого у такому майні із виділенням її в натурі або шляхом грошової оцінки із подальшим стягнення у грошовому еквіваленті, що не може відноситься до предмету перевірки і встановлення в межах кримінального провадження.

19. Схожа ситуація складається із вирішенням питання про вартість грошей, цінностей та іншого майна, які неможливо примусово вилучити або виділити в натурі, оскільки положення КПК не містять підстав для призначення експертизи з метою з`ясування цих обставин.

20. З урахуванням наведеного колегія суддів окреслила виключну правову проблему суть якої, на її думку, полягає у необхідності надання Великою Палатою відповіді на такі питання:

1) чи повинні суди встановлювати власника майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, з огляду на те, що це не входить у предмет доказування відповідно до положень ст. 91 КПК?

2) чи можуть суди, з урахуванням положень ст. 1 КПК, встановлювати юридичні факти про належність майна обвинуваченому або іншій особі та його вартість, керуючись при цьому не спеціальним законом (КПК), а нормами інших галузей права?

3) чи входить до предмету доказування обізнаність власника майна (законного володільця), окрім обвинуваченого, про незаконне походження та/або використання таких, з урахуванням того, що ст. 91 КПК прямо не передбачає з`ясування такого кола фактів?

4) чи повинні суди встановлювати частку обвинуваченого у грошах, цінностях або іншому майні, які підлягають спеціальній конфіскації і на які розповсюджується режим спільної сумісної власності, якщо інший власник не знав про протиправне використання такого?

5) чи повинні суди, у разі неможливості вилучення у власність держави майна в натурі, проводити його оцінку для стягнення грошової суми, що відповідає вартості такого, оскільки КПК не містить підстав для призначення експертизи з метою з`ясування цих обставин?

Позиція Великої Палати

21. Законом України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики.

22. Велика Палата за певних умов переглядає судові рішення в касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

23. Порядок та спосіб виконання завдань судочинства, покладених на Верховний Суд, визначено процесуальним законом.

24. За змістом положень ч. 5 ст. 434-1 КПК підставою для передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати є обґрунтований висновок суду, який розглядає справу в касаційному порядку, про те, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

25. Відповідно до ч. 4 ст. 434-2 КПК в ухвалі про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати має бути викладено обґрунтування підстав, визначених ч. 5 ст. 434-1 цього Кодексу.

26. Водночас, системне тлумачення положень статей 434-1, 434-2 КПК, вказує на те, що Велика Палата має дискрецію у визначенні того, чи приймати справу на розгляд, і ця дискреція залежить, зокрема від оцінки цією Палатою того чи дійсно у справі, що передається на її розгляд міститься виключна правова проблема і, що така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

27. Як слідує з попередньої практики Великої Палати, виключна правова проблема може полягати у недостатньому законодавчому врегулюванні правовідносин, у відсутності сталої судової практики, тривалому існуванні колізій у застосуванні норм права і неусуненні розбіжностей, тощо. За своєю суттю така проблема має бути настільки важливою для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, що її вирішення на рівні суду касаційної інстанції може бути недостатнім або неефективним для її усунення.

28. Отже, Велика Палата має оцінити мотиви колегії суддів до проблеми, яку остання виносить на вирішення Великої Палати, з`ясувати, чи містить вона ознаки виключної, та, зокрема, чи пов`язана вона з відсутностю, суперечливостю, неповнотою, невизначеностю (неясностю, нечіткостю) або/та неефективностю правового регулювання охоронюваних прав, свобод та інтересів, у тому числі внаслідок неоднакової судової практики.

29. Перевіривши наведені колегією суддів доводи щодо наявності виключної правової проблеми, Велика Палата не може погодитись із позицією цієї колегії про наявність підстав для передачі кримінального провадження на розгляд Великої Палати.

30. Велика Палата вважає, що колегією суддів не доведено, що у судовій практиці Касаційного кримінального суду (який є судом права і в першу чергу забезпечує єдність судової практики) містяться суттєві розбіжності в контексті застосування спеціальної конфіскації до майна, яке є спільною власністю подружжя.

31. Навпаки, Велика Палата підкреслює, що практика Касаційного кримінального суду в цій частині є послідовною і при вирішенні зазначеного питання касаційний суд керується усталеним підходом, який захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою та конституційним принципом на заборону протиправного позбавлення власника права приватної власності, якщо цей власник (співвласник) майна не знав і не міг знати про незаконне використання цього майна.

32. Зокрема, у справах №№ 689/30/21; 520/16693/15-к; 676/2199/19; 278/417/19, де майно підпадало під формальні ознаки такого, що підлягає спеціальній конфіскації, однак було встановлено, що воно є спільною сумісною власністю подружжя, Касаційний кримінальний суд вказував на те, що з огляду на положення ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.

33. Велика Палата не може погодитись із міркуванням колегії суддів, що при попередньому касаційному розгляді цього кримінального провадження (постанова від 26 січня 2023 року), Касаційним кримінальним судом було запропоновано інший підхід ніж в попередніх рішеннях цього Суду, адже, як вже було зазначено вище (п. 9), частково задовольняючи касаційну скаргу сторони захисту, колегія суддів Касаційного кримінального суду виходила з того, що оспорюваний автомобіль, є спільною власністю подружжя, а сторона обвинувачення не довела, що дружина знала про використання автомобіля як знаряддя злочину, тому безпосередньо сам транспортний засіб не може бути примусово безоплатно вилучений у власність держави.

34. Та обставина, що колегія суддів Касаційного кримінального суду, окрім цього, звернула увагу на положення ч. 2 ст. 96-2 КК, не свідчить про зміну підходу щодо застосування норми права, а вказує на послідовний розвиток практики Суду. У разі незгоди з таким висновком, колегія суддів може передати справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду.

35. З огляду на викладене Велика Палата не поділяє аргументи колегії суддів про наявність у цій справі виключної правової проблеми та про неможливість вирішення цього питання Касаційним кримінальним судом.

36. Ураховуючи наведене кримінальне провадження згідно з правилами ч. 6 ст. 434-2 КПКпідлягає поверненню колегії суддів для подальшого розгляду в межах її повноважень, відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

37. Керуючись статтями 434-1, 434-2 КПК, Велика Палата Верховного Суду

ухвалила:

Кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_21 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_20 , на вирок Хмельницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року щодо останнього повернути колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

СуддіОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19