Дата документу 13.05.2024
Справа № 334/2155/24
Провадження № 1-кс/334/1152/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника СВ ВП № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає як ВПО (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 21.10.2015 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК, 75, 76 України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. 13.09.2019 знятий з обліку у зв`язку із новим засудженням;

2) 28.03.2017 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі; 04.06.2018 звільнений за відбуттям покарання ;

3) 28.05.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, 08.06.2019 звільнено у зв`язку із відбуванням покарання

підозрюваного у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 (Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 003-280001647 від 09.05.2024), -

встановив:

начальник СВ ВП № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Заслухавши прокурора, яка в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав зазначених у клопотанні; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вказавши, що інкримінованих злочинів підозрюваний не вчиняв, а зазначені в клопотання ризики є недоведеними; дослідивши клопотання та документи надані на його обґрунтування, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим відділом відділення поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000972 від 23.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, діючи умисно, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-23/17076-НЗПРАП від 27.10.2023 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,10255 г (в перерахунку на основу), яку незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту (передачі) у місця позбавлення волі ув`язненому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, придбав продукти харчування та інші предмети, в тому числі господарське мило, куди сховав полімерний згорток циліндричної форми з особливо небезпечною психотропною речовиною та підготовив для передачі ув`язненому ОСОБА_8 , який на той момент перебував у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 36.

Після цього, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 20.10.2023 приблизно о 14 годині 46 хвилин, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, прибув до відділення № 14 ТОВ «Нова пошта», яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24, де ОСОБА_5 оформив відправлення у вигляді посилки (експрес накладна № 5364), на ім`я ув`язненого ОСОБА_8 та передав для відправлення працівникові ТОВ «Нова пошта», який не був обізнаний в його злочинних намірах, продукти харчування та інші предмети в тому числі і господарське мило, з особливо небезпечною психотропною речовиною, тим самим незаконно збув (переслав) у місця позбавлення волі вказану особливо небезпечну психотропну речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,10255 г (в перерахунку на основу).

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі.

18.03.2024 слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника відділення поліції начальником слідчого відділення відділення поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за погодженням прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.03.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 16.05.2024, включно.

У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000972 від 23.10.2023 за ч. 2 ст. 307 КК України відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно до Глави 21 КПК України проведено негласні слідчі (розшукові) дії, у ході яких виявлено та зафіксовано факт скоєння 12.03.2024 ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та факт скоєння 13.03.2024 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наразі за вказаними фактами слідчими СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та СВ відділу поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області відносно підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розслідуються кримінальні провадження № 0000043 та № 0000044.

З урахуванням отриманих у ході проведення НСРД матеріалів, 24.04.2024 слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника відділення поліції начальником слідчого відділення відділення поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за погодженням прокурора Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні повідомлено про нову підозру у вчиненні ними 20.10.2023 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що кваліфікується як:незаконне придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також у незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в повній мірі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.10.2023, яка працює молодшим інспектором ВРІО ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

- протоколом огляду від 23.10.2023 відповідно до якого проведено огляд за адресою: АДРЕСА_3 за місцем розташування ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

- висновком експерта № СЕ-19/108-23/17076-НЗПРАП від 27.10.2023;

- експрес-накладною № 5364 ТОВ «Нова пошта»;

- речовим доказом - особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,16162 г (в перерахунку на основу);

- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були 23.10.2023 присутні під проведення огляду за адресою: АДРЕСА_3 за місцем розташування ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

- протоколом огляду диску від 17.11.2023, на якому збережено відеозапис з камер відеоспостереження ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за 23.10.2023;

- протоколом огляду диску від 30.10.2023, на якому збережено відеозапис з камер відеоспостереження відділення № 14 ТОВ «Нова пошта» за 20.10.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , працівником ТОВ «Нова Пошта», та проведеним за її участю впізнанням особи за фотознімками;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 19.12.2023, які 19.12.2023 були присутні під проведеного за участю свідка ОСОБА_12 впізнанням особи за фотознімками;

- матеріалами НСРД.

24.04.2024 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09.05.2024 постановою в.о. керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000972 від 23.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - до 3 місяців, тобто до 18.06.2024.

Як вже зазначалось 18.03.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у даному кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 16.05.2024, включно.

Підставою обрання запобіжного заходу стало наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Як було зазначено, підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; можливість незаконно впливати на свідків та вчинити інший злочин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд приймає до уваги принцип невинуватості особи, враховує повагу до особистої свободи і недоторканості особи, однак зважує ці принципи у сукупності із цілями і завданнями кримінального провадження, якими у відповідності до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оцінюючи ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність, суд зазначає наступне.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характери обвинуваченого, його моральні якості, зв`язки із державою, які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому/судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування/суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який, у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше неодноразово судимий; негативно характеризується, відсутні відомості, що соціальних зв`язків, він не працює, не займається суспільно корисною працею, а тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованих правопорушень, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування/суду та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується можливими спробами вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні, контактні дані. Враховуючи наведене, застосування до нього більш м`якого запобіжного заходуд, надасть можливість безпосередньо здійснювати на них вплив з метою змінити свідчення або відмовитись від них.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України в судовому засіданні не доведений, та у клопотання не обґрунтований.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлені підстави, які передбачені КПК України, рішеннями ЄСПЛ та Конвенцією з прав людини, щодо продовження строку тримання під вартою, а тому клопотання захисника та підозрюваного про відмов у клопотанні задоволенню не підлягає.

На даний період часу у суду відсутні дані, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити підозрюваному строк тримання під вартою в межах досудового розслідування .

Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Таке застосування не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Згідно з ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст.178, 182,183 КПК України, враховує майновий стан підозрюваного та вважає за можливе визначити заставу еквівалентну 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає п.2 ч.5 ст.182 КПК України та, з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складає 3028 гривень грн., визначити заставу у розмірі 242240,00 грн.

Суд вважає визначений розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку може бути внесено до закінчення строку дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 181-183, 197, 199, 331, 372 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк до 17 червня 2024 року, включно.

У клопотанні підозрюваного та його захисника про відмову у задоволенні клопотання відмовити.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240,00 грн, після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст.202 КПК України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 16.05.2024 обов`язки, передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками даного кримінального провадження.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі ДУ « Запорізький слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: