ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 та прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09.02.2024 року в кримінальному провадженні №0003498 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Чернівецького (колишього Сторожинецького) району Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого:

- 06.08.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, 289 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 03.02.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за ч.2 ст.185, 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 15.08.2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівців за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 06.05.2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за ч.3 ст.185, 69 КК України до покарання у виді 6 місяців позбавлення волі;

- 24.07.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівців за ст. 198, ч.1 ст. 304, ч.3 ст.185, 70 КК України до покарання у виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 14.07.2019 року, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.357 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09.02.2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

ЄУНСС 727/11333/23 НП №11кп/822/147/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КК України за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Визначено обчислювати строк відбування покарання ОСОБА_7 з дня його фактичного затримання, тобто з 07.09.2023 року.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 07.09.2023 року, близько 12.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території сектору 77 МКП «Спецкомбінат» (Міське центральне кладовище) по АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливу мету, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, протиправно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, усвідомлюючи факт викриття своїх злочинних дій потерпілою та бажаючи довести їх до кінця, шляхом вільного доступу, зі столу, який знаходився біля могили, відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_11 чорного кольору, вартістю близько 100 гривень, в якій знаходились: грошові кошти номіналом 5 євро (згідно курсу НБУ станом на 07.09.2023 становить 201 грн. 50 коп.); 5 дол. США (згідно курсу НБУ станом на 07.09.2023 становить 187 грн.); окуляри для зору, що знаходились у пластиковому футлярі, загальною вартістю близько 300 грн.; зарядний пристрій білого кольору, марки «Самсунг», вартістю близько 200 грн.; три банківські картки «ПриватБанк» (пенсійна, дві картки «Універсальні»); пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_11 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 ; ідентифікаційний код, видане на ім`я ОСОБА_11 ; та інші особисті речі, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_11 не становлять.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 із місця злочину втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілий ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму близько 988 грн. 50 коп.

Крім того, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, подолавши достатню відстань від місця вчинення попереднього злочину, для того, щоб його дії були не помічені, 07.09.2023, близько 12.10 год., ОСОБА_7 , перебуваючи на території сектору 88 МКП «Спецкомбінат» (Міське центральне кладовище) по АДРЕСА_2 , виявив у викраденій жіночій сумці паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серійний номер НОМЕР_1 , виданий 08.05.2001 Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькі області, який, відповідно до п. 1 розділу 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992, є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння особливо важливим документом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи те, що ці документи йому не належать, а їх втрата законним власником істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та інтересів, впевнившись у тому, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, незаконно, протиправно заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серійний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, тобто у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 та прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений та захисник просили змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, застосувавши правила ст.69 КК України.

На обґрунтування своїх вимог обвинувачений та захисник посилались на те, що ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, потерпіла не має до нього матеріальних і моральних претензій, оскільки останній все майно було повернуто. Обвинувачений також вказував, що він є особою молодого віку і призначення йому такого покарання є для нього несправедливим, він бажає бачити як росте його дочка.

Адвокат також вказував, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками і що останній активно сприяв досудовому слідству в розкритті злочину.

Захисник вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі буде достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Прокурор в своїй скарзі просив оскаржуваний вирок в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.3 ст.357 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, призначити йому за цією нормою покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі. В іншій частині оскаржуваний вирок прокурор просив залишити без змін.

На обґрунтування своїх вимог апелянт посилався на зміст обвинувачення, показання обвинуваченого.

Прокурор стверджував, що умисел у ОСОБА_7 на викрадення паспорту потерпілої виник не в момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а після того, як він відкрито викрав сумку з речами потерпілої, подолав певну відстань, і коли перевіряв вміст викраденої сумки та виявив в ній наявність паспорта, який є важливим документом, не залишив його як інші непотрібні йому речі, що були в сумці, а забрав паспорт потерпілої з собою. Також апелянт зазначав, що суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_12 , який був понятим під час затримання обвинуваченого, в суді показав, що в затриманого ОСОБА_7 було виявлено паспорт на ім`я ОСОБА_11 . Також апелянт посилалась на показання свідка ОСОБА_13 , яка в суді показала, що 07.09.2023 року була в складі слідчо-оперативної групи була свідком того, як при затриманні в обвинуваченого ОСОБА_7 було виявлено паспорт на ім`я ОСОБА_14 . Ще прокурор зазначав, що суд першої інстанції вибірково дослідив докази, які, на його думку, підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, не надавши їм належної правової оцінки. Ще апелянт посилався на зміст протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_15 , який в ході цієї слідчої дії показав, що бачив у ОСОБА_7 чийсь паспорт і обвинувачений говорив йому, що невдовзі перед тим знайшов грошові кошти в сумі 5 Євро і той паспорт.

Також прокурор просила дослідити в судовому засіданні окремі докази, а саме заяву про вчинення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події з фототаблицею до нього, протокол затримання особи, протокол огляду від 08.09.2023 з фототаблицею до нього, постанову про визнання речовим доказом від 08.09.2023 року, протокол огляду від 08.09.2023 р., відповідь на запит з ТОВ «Преміум Фінанс», протокол огляду від 12.09.2023 р. з диском до нього, протокол відеозапису від 12.09.2023 р., постанову про визнання і приєднання до справи речових доказів, протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_15 з диском до нього.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити подані ним та захисником апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них та не заперечував проти задоволення скарги державного обвинувача, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого та захисника і задовольнити подану апеляційну скаргу державним обвинувачем, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційних вимог обвинуваченого, захисника і прокурора, та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого, захисника там прокурора підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.404 КК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_7 вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка та ніким з апелянтів не оспорюється.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Виною, згідно ст.23 КК України, є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, є корисливий мотив або інші особисті інтереси.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 показав, що виявивши у викраденій ним відкрито жіночій сумці паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_14 , він не залишив його з іншими речами, а спочатку взяв з собою, та пройшовши деяку відстань, залишив той паспорт на одній з лавочок, оскільки мав намір повернути паспорт потерпілій. Коли повертався на кладовище через деякий час, був затриманий працівниками поліції. Коли працівники поліції запитали його про місцезнаходження паспорта, він сказав, що залишив його на одній з лавок. Тоді ж працівники поліції сказали йому принести паспорт, що він і зробив. Після цього його було затримано і в присутності понятих він видав паспорт потерпілої. Ці події відбувалися також в присутності потерпілої. Усвідомлював, що паспорт є важливим документом, він мав намір його повернути, оскільки знав, що паспорт можуть шукати.

Вказані обвинуваченим обставини щодо незаконного заволодіння паспортом на ім`я ОСОБА_14 не були предметом дослідження ні на досудовому слідстві, ні в суді першої інстанції.

Зазначені обвинуваченим обставини, а саме залишення ним паспорта на ім`я ОСОБА_14 на одній з лавок, де до нього певний час був вільний доступ інших громадян, а також те, що він на вимогу працівників поліції приніс вказаний паспорт, можуть свідчити про наявність чи відсутність умислу в обвинуваченого на незаконне заволодіння паспортом гр. України на ім`я ОСОБА_14 .

Ці обставини підлягають з`ясуванню та перевірці для правильного вирішення питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.

Для цього необхідно встановити та допитати працівників поліції, які безпосередньо затримали на території чи біля кладовища ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_14 , яка, зі слів обвинуваченого, була присутня, коли він на вимогу працівників поліції приніс її паспорт, а також допитати свідка ОСОБА_15 для встановлення при яких обставинах і де він бачив у ОСОБА_7 паспорт та що той зробив з паспортом.

Вказаний свідок, будучи допитаний на досудовому слідстві, в тому числі і по цих обставинах, в суді першої інстанції не допитувався.

Оскільки для з`ясування вказаних обставин необхідно встановити осіб, які затримували ОСОБА_7 на кладовищі, для чого необхідно дати доручення органу досудового розслідування на їх встановлення та провести по цьому епізоду повний судовий розгляд, колегія суддів вважає, що вказана неповнота судового розгляду не може бути усунута в апеляційній інстанції, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді суду необхідно усунути вказану в мотивувальній частині неповноту і в залежності від здобутих доказів прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У зв`язку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів не розглядає апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника в частині пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шевченкківського районного суду м. Чернівців від 09.02.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишити у виді тримання під вартою до вирішення питання судом під час підготовчого судового розгляду, але не більше ніж на 60 діб.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя