Справа № 161/4240/24
Провадження № 1-кп/161/604/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 12 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000057, що надійшов з прокуратури Волинської області 04.03.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ківерці Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 у невстановлений органом досудового розслідування час та при невстановлених досудовим слідством обставинах, з корисливих мотивів, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку зберігав при собі з метою збуту.

Так, він 12.01.2023 близько 13.30 год., перебуваючи в одному з гаражних приміщень, що за адресою: АДРЕСА_2 , збув ОСОБА_6 (анкетні дані змінено), який залучався працівниками поліції до проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 600 гривень, поліетиленовий зіп-пакетик, в якому містилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,1313 г, яку він того ж дня близько 13.40 год. видав працівникам поліції.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2899-НЗПРАП від 29 березня 2023 року, надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну становить 0,1313 г.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду дав показання, що точної дати не пам`ятає, однаку нього був придбаний амфетамін, який зберігав при собі, переніс в одне з гаражних приміщень, що за адресою: АДРЕСА_2 , де 12 січня 2023 року в обідню пору за грошові кошти в сумі 600 гривень збув її ОСОБА_6 .

Такі дії вчинив вперше, виключно на прохання останнього, подібного більше не вчиняв та зобов`язався не допускати неправомірної поведінки у майбутньому.

У вчиненому щиро розкаявся, про щирість його каяття свідчить і те, що він дав вичерпні і послідовні показання з приводу обставин придбання, зберігання та збуту. Просив суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття (оскільки в судовому засіданні він щиро розкаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчинених ним дій).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз"яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом"якшують і обтяжують покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності, визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття "особа обвинуваченого" вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття "особа винного".

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, при цьому, це соціально-небезпечний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що набув на даний час неабиякого поширення у суспільстві, особливо серед молоді. Однак ним вчинено лише 1 епізод злочинної діяльності, він вчинений під контролем працівників поліції і протягом тривалого часу жодного іншого злочину не вчиняв, що свідчить про відсутність сталої неправомірної поведінки у його діях.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує, як фактичну тяжкість вчиненого злочину, його підвищену суспільну небезпеку, так і особу обвинуваченого, який дійсно, як свідчить його поведінка, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому у вчиненому щиро розкаявся, як під час досудового, так і під час судового провадження - дав детальні та вичерпні показання щодо обставин його вчинення, при цьому, він має постійне місце проживання, одружений ,має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, враховуючи також, що фактично від його дій не наступили жодні негативні наслідки, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.75,76 КК України.

На думку суду, обрана міра покарання, враховуючи конкретні обставини вчинення даного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, є необхідною та достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути законному володільцеві, залишити у матеріалах кримінального провадження та знищити.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 08.12.2023, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, - скасувати.

Запобіжний захід - домашній арешт, обраний ухвалою від 08.12.2023 та продовжений відповідним судовим рішенням - скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.307 КК України, та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Iphone 6», imei НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» Redmi Note 3 imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_3 без сімкарти; пластиковий тримач з сім карткою № НОМЕР_4 ; сім карту мобільного оператора «Київстар» з маркуванням № НОМЕР_5 ; банківську карту Приватбанк № НОМЕР_6 , що передані на зберігання в спеціально обладнане приміщення для зберігання речових доказів СУ ГУНП у Волинській області - повернути за належністю законному володільцеві - ОСОБА_4 ;

-порошкоподібну речовину білого кольору, що передана на зберігання в камеру схову ГУНП у Волинській області - знищити;

-флеш-накопичувачі з відеозаписами - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн 12 (дванадцять) коп судових витрат у справі за проведення експертизи.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 08.12.2023 - скасувати.

Запобіжний захід - домашній арешт, обраний ухвалою від 08.12.2023 та продовжений відповідним судовим рішенням - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1