20.05.2024
Справа №642/2709/24
Провадження №1-кс/642/1554/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2024 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги зазначено, що 30 березня 2024року в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що трапилася у АДРЕСА_1 . Приїзжав, окрім інших, слідчий ХРУП №1 ГУНП у Х/о ОСОБА_5 . Під час свого перебування у квартирі він забрав доручення у двох екземплярах, що видала заявниці покійна, заповіт від неї на ім`я ОСОБА_3 , паспорт покійної та телефон, що належав ОСОБА_4 . Окрім цього він із шафи витяг теки з якимось документами, що належали власниці квартири. Ні протоколу виїмки, ні будь-якого документу з описом документів, що були вийняті він не залишив.

При зверненні до слідчого ОСОБА_6 , щодо видачі ОСОБА_3 паспорта ОСОБА_4 який потрібен для її поховання, він відмовив та направив до прокурора за дозволом на захоронения. 19 квітня 2024 року прокурором ОСОБА_3 було повідомлено, що дозвіл прокурора під час війни на поховання не потрібен, тільки на кремацію. Так як ОСОБА_4 буде похована відповідно до іудейських традицій на 2-му кладовищі м. Харкова, на давно залишеному для неї місці, а не кремована, про що було повідомлено слідчого. Однак, він у категоричній формі відмовився віддати ОСОБА_3 паспорт та заповіт написаний на її ім`я. В подальшому при зверненні до слідчого, він також відмовляється віддати речі, які йому не належать, телефон. Хоча ніякої оперативної цінності контакти особи, яка все життя працювала педагогом, та якій на час смерті виповнилося 93 роки не мають. 06.05.2024 року, після неодноразових вимог, роз`яснення ситуації що сталася, від слідчого ОСОБА_6 отримано відповідь, що, ОСОБА_3 , визнана свідком у кримінальному провадженні, номер якого заявниці не повідомили, як свідка її не допитали, прав, як свідка, не роз`яснили, але паспорт, доручення, заповіт та телефон не віддадуть. Ніяких документів щодо виїмки у ОСОБА_3 вказаних предметів їй не надано, тобто єдиним доказом, що вони взагалі існують та що їх з кричущим порушенням норм права забрав собі слідчий Оберніхін, є відповідь самого ОСОБА_6 .

Таким чином, на думку заявниці, в діях працівника ХРУП №1 ГУНП в Х/о ОСОБА_7 наявне перевищення влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто ознаки злочину передбаченого ст. 365 КК України

З подібною заявою ОСОБА_3 звернулася до ДБР, що розташоване у м. Полтава. Це було зроблено засобами електронної пошти, так як фізична, поштова адреса на сайті ДБР відсутня. Лист було надіслано 25.04.2024 і 03.05.2024 стало відомо, що вказаний матеріал зареєстровано за номером В-2470/п-24, та передано у 2-й слідчий відліт у м. Харкові слідчому ОСОБА_8 .

Однак, до теперішнього часу відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочато. Усупереч нормам ст. 2 КПК України другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві протиправно усунулось від виконання завдань кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться і захист громадян від кримінальних правопорушень, охорона їх прав, свобод та законних інтересів, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб винні у вчинених проти України та її громадян кримінальних правопорушеннях були притягнуті до відповідальності в міру своєї вини. Бездіяльність уповноваженої особи другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що полягає у невнесенні у встановлений законом строк відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, є протиправною та суперечить чинному законодавству.

В поданій скарзі заявник просить зобов`язати уповноважену особу другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внести відомості до ЄРДР за її заявою, та визнати ОСОБА_3 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Заявниця ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про розгляд скарги повідомлялася належним чином, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати подану скаргу без її участі, скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

Представник другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Прокурор Харківської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що 25.04.2024 ОСОБА_3 було подано шляхом направлення на офіційні електронні адреси Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України (в порядку ст. 214 КПК України).

Подана заява містила обставини зловживання владою та своїм службовим становищем працівника ХРУП №1 ГУНП в Х/о ОСОБА_7 , що, на думку заявника, свідчать про вчинення кримінальних правопорушень посадовою особою.

Вищевказану заяву було передано до Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР м. Полтава, оскільки підвідомчість по виконанню вимог ст.214 КПК України по вищевказаній заяві належить останньому.

До теперішнього часу відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві від 25.04.2024 другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві до ЄРДР не внесено, досудове розслідування не розпочато.

На день розгляду скарги відповідь так і не надійшла.

Таким чином, відомості про вчинення кримінального правопорушення, що міститься в повідомленні не були внесені до ЄРДР протягом строку, встановленого ч.1 ст.214 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пунктом 1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 6 квітня 2016 року №139, передбачено, що внесення відомостей до реєстру здійснюється на заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

Тобто, законодавцем чітко встановлено часові межі, протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення.

Таким чином, чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого, дізнавача чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-карного діяння.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до положення абзацу двадцять четвертого підпункту 1.1 пункту 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі Узагальнення) (лист від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17), у якому зазначається, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

З огляду на викладене, перевірка відомостей, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, повинна проводитись у рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Тому слідчий суддя позбавлений можливості надавати оцінку фактичним обставинам, встановлювати наявність чи відсутність факту вчинення кримінальних правопорушень, тобто здійснювати перевірку заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК України.

У межах даної скарги встановлено, що відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 не внесені, досудове розслідування не розпочато, що суперечить вимогам ст.214 КПК України, які визначають строки внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення визначено п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки у порушення вимог ст.214 КПК України, станом на час розгляду скарги у суді, відомості, викладені у заяві (повідомленні) ОСОБА_3 від 25.04.2024 про кримінальне правопорушення, не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розслідування не розпочато, тому скарга в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом із цим, вирішуючи обґрунтованість решти вимог скарги, слідчим суддею враховується наступне.

Що стосується вимоги заявника - зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Це, зокрема: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Потерпілим у кримінальному провадженні згідно частини 1 статті 55 КПК України може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини 7 статті 55 КПК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Отже, процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого (Постанова ВП ВС від 16 січня 2019 року у справі №439/397/17).

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого, дізнавача, прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Згідно ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Також слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.

З поданої скарги вбачається, що ОСОБА_9 просить суд зобов`язати слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві визнати її потерпілою у кримінальному провадженні.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги про зобов`язання визнати потерпілим у кримінальному провадженні не відноситься до повноважень слідчого судді.

Суд зазначає, що на досудовому провадженні може бути оскаржена лише рішення (постанова) слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 55, 214, 216, 303, 306-307, 376КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.

Зобов`язати службових осіб Другого СВ (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення, про що вказано у заяві ОСОБА_3 від 25.04.2024.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 20.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1