КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/3780/24 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/2096/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2024,

за участі :

апелянта ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2024 відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що як вбачається зі змісту скарги, заявник просить зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань у м. Києві, виконати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2024 по справі № 761/45922/23 у відповідності до заяви ОСОБА_6 від 23.11.2023 року про вчинене кримінальне правопорушення, отриману 27.11.2023 року Державним бюро розслідувань у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 364 КК України. Проте вказана бездіяльність не підлягає оскарженню, відповідно до ст. 303 КПК України.

Враховуючи те, що вимога скарги не стосується переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, зазначених в статті 303 КПК України, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя дійшоввисновку про відсутність підстав для відкриття провадження за скаргою ОСОБА_6 .

Крім того, зі змісту скарги убачається, що бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за завою ОСОБА_6 від 23.11.2023 року вирішена, скарга розглянута згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2024 року.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, істотні порушення прав і свобод та доступу до правосуддя, просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2024 - скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Шевченківський районний суд м. Києва відкрити провадження за його скаргою від 29.01.2024 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва щодо невнесення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою ОСОБА_6 від 23.11.2023 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 364 КК України.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2022 у зв`язку із поважними причинами.

В обґрунтування клопотання, ОСОБА_6 зазначає, що слідчий суддя без повідомлення його про дату, час та місце розгляду скарги, відмовив у відкритті провадження за його скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ним, особою яка з інвалідністю 2-гої групи з ураженням ОРА (довічно), 23 листопада 2023 року, поштовим відправленням Укрпошти направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві, слідчі якого здійснюють досудове розслідування у кримінальних провадженнях, за місцем знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, заяву від 23.11.2023 року з копіями доказів, про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яку 27.11.2023 року було отримано органом досудового розслідування.В заяві від 23.11.2023 року, апелянт повідомив ДБР у м. Києві, про протиправні дії ОСОБА_7 , ПП "Транс-Окогруп" та судді Шацького районного суду Волинської області ОСОБА_8 який виніс завідомо неправосудне та незаконне рішення від 18.02.2019 року, що спричинили апелянту тяжкі наслідки та свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 364 КК України, що зобов`язувало уповноважених осіб ДБР у м. Києві внести відомості до ЄРДР упродовж 24 годин з моменту отримання такої заяви, тобто не пізніше 28.11.2023 року, але відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР так і не були внесені.

Крім того, апелянт вказує, що 16 січня 2024 року у межах територіальної юрисдикції слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_9 у відкритому судовому засіданні при розгляді справи № 761/45922/23 за його скаргою від 04.12.2023 року, встановив: протиправною бездіяльність уповноважених осіб ДБР у м. Києві щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР. Своєю ухвалою слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва, зобов`язав: уповноважену особу ДБР у м. Києві внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, у відповідності до заяви ОСОБА_6 від 23.11.20234 року, отриманої 27.11.2023 року ДБР у м. Києві. Витяг з ЄРДР надати ОСОБА_6 та направити до Шевченківського районного суду м. Києва. 17 січня 2024 року він звернувся до ДБР у м. Києві з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, надання витягу з ЄРДР та пам?ятки про права і обов?язки потерпілої особи, а також призначення дати та часу проведення допиту у якості потерпілої особи. Як додаток до клопотання, посадовим особам ДБР у м. Києві надано копію ухвали (вступної та резолютиної частин) слідчого судді від 16.01.2024 року. Апелянт зазначає, що того ж дня він звернувся до Шевченківського районного суду з клопотання про надання повного тексту ухвали слідчого судді від 16.01.2024 року, копію якої через систему "Електронний суд" отримав 26 січня 2024 року.

Апелянт зазначає, що клопотання від 17.01.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, надання витягу з ЄРДР та пам`ятки про права і обов`язки потерпілої особи, а також призначення дати та часу проведення допиту у якості потерпілої особи, уповноваженими особами ДБР у м. Києві станом на 23.01.2024 року не розглянуто і взагалі проігноровано. 24 січня 2024 року електронною поштою він - потерпілий від кримінального правопорушення, отримав лист №AH-397/10-2-04-02-596/24 ДБР у м. Києві за підписом заступника керівника відділу Головного слідчого управління ОСОБА_10 , яким щоб не виконувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2024 року, якою у межах територіальної юрисдикції зобов`язано: саме уповноважених осіб ДБР у м. Києві внести до ЄРДР відомості за його заявою від 23.11.2023 року, матеріали для організації розгляду його звернення від 17.01.2024 року навмисно направлено до ТУ ДБР у м. Львові.

Представник ТУ ДБР, розташованого в м. Києві, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. Будь - яких клопотань про відкладення розгляду не подавав, тому враховуючи наведене та вимоги ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність представника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали за скаргою, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перш, за все, з приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, слід зазначити, що враховуючи, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена під час перевірки скарги ОСОБА_6 , відповідно до ст. 304 КПК України без проведення судового засідання, її копію останній отримав 05.02.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 9), а апеляційну скаргу подав 08.02.2024, то строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2024, згідно абз.2 ч.3 ст. 395 КПК України пропущений не був.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що з матеріалів судового провадження, що надійшло до апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб Державного бюро розслідувань у м. Києві, виконати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2024 по справі № 761/45922/23 у відповідності до заяви ОСОБА_6 від 23.11.2023 року про вчинене кримінальне правопорушення, отриману 27.11.2023 року Державним бюро розслідувань у м. Києві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя зазначила, що ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність органу досудового розслідування, яка виходячи з вимог ч. 1 ст. 303, ч. 4 ст. 304 КПК України, не підлягає оскарженню слідчому судді.

З таким висновком слідчого судді повністю погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України.

При цьому пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Так, відповідно до п.1 ч.1 цієї статті заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником та іншими особами може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Проте, зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що ним оскаржувалась бездіяльність уповноваженої особи ДБР щодо невиконання ухвали слідчого судді від 16.01.2024 року у справі № 761/45922/23, строк виконання якої не передбачено вимогами КПК України, та відповідно, така бездіяльність не може бути предметом оскарження в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

А тому, оскільки зазначені у скарзі ОСОБА_6 вимоги виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України і відповідно не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування, виходячи із норм, передбачених Главою 26 КПК України, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст.304 КПК України.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на те, що в порядку ст. 303 КПК України підлягає оскарженню бездіяльність по нерозгляду його клопотання від 17.01.2024 року також є необґрунтованими, адже, перш за все, таке питання виходить за межі тих питань, які ставив перед слідчим суддею ОСОБА_6 в прохальній частині скарги, а більш того, вимоги, щодо зобов`язання розглянути клопотання в порядку ст. 220 КПК України, без наявності відповідної стадії кримінального провадження, а саме стадії досудового розслідування та відповідного статусу у цьому провадженні, як учасника кримінального провадження, який має право звертатись з таким клопотанням, також виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню в порядку ст. 303 КПК України і відповідно не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування, виходячи із норм, передбачених Главою 26 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу процесуальних порушень, допущених слідчим суддею, зокрема, щодо неповідомлення його про день та час судового засідання також є неспроможними, зважаючи на те, що вирішення питання прийняття скарги та відкриття провадження по ній вирішується слідчим суддею в порядку ст. 304 КПК України одноособово, без виклику сторін.

А відтак, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2024, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва- залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ___________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4