ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/92/24 Справа № 225/5571/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_9 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у місті Кривому розі Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , прокурора Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дзержинська Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 187 КК України, призначивши покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк покарання обчислено з 17 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Дзержинська Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого 26 квітня 2019 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст. 309, 317 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з випробувальним терміном на 1 рік, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26 квітня 2019 року і за сукупністю вироків визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці із конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк покарання обчислено з 17 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на проведення експертизи №2/20-811 від 29.08.2019 у кримінальному провадженні № 0000936 в розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) гривень, 9 копійок. Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, 14 липня 2019 року приблизно о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у торгівельному приміщенні крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_9», що розташована за адресою АДРЕСА_11, де здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_12 , маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, вільно пересуваючись приміщенням крамниці у години її роботи, скориставшись тим, що продавець вийшла до підсобного приміщення, та за його діями ніхто не спостерігає, перехилився через торговий прилавок, та з під нього взяв до рук пластиковий контейнер, у якому знаходились грошові кошти, що належать ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень, після чого, вказані гроші залишив собі, поклавши до кишені вдягнутих на нього шортів, та з викраденим зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 5600 (п`ять тисяч шістсот) гривень.

Окрім того, приблизно у середині липня 2019 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в гостях за адресою: АДРЕСА_3 , побачив майно, яке знаходиться у квартирі, також помітив ключ від вхідної двері вказаної квартири, яким незаконно заволодів.

07.08.2019 року близько 16.00 години, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підійшов до квартири АДРЕСА_4 , з метою проникнути до квартири та заволодіти майном, яке в ній знаходиться, оскільки в нього виник намір на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій спланований злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом проникнення у житло, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, не маючи ні дійсного, ні уявного права користуватися вказаною квартирою, проник у неї через вхідні двері, відімкнувши їх ключем від вхідної двері, яким раніше заволодів та 07.08.2019 року приніс з собою. Після чого ОСОБА_6 заволодів телевізором марки «Toshiba» № НОМЕР_1 , що знаходився у залі квартири АДРЕСА_4 , та з викраденим майном покинув квартиру, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_13 була заподіяна матеріальна шкода яка становить 896,33 грн.

Крім того, 08.08.2019 року близько 09.00 години ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходились у квартирі АДРЕСА_4 . У цей час у ОСОБА_6 виник раптовий намір на таємне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій спланований злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, запропонував ОСОБА_14 демонтувати радіатор опалення чавунний з восьми секцій , що знаходився у кухні вказаної квартири. Будучі не обізнаним про злочинний намір ОСОБА_6 , та вважаючи, що його дії є правомірними, ОСОБА_14 погодився. Після того, як радіатор опалення чавунний з восьми секцій був демонтований, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 з викраденим майном покинули квартиру, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_13 була заподіяна матеріальна шкода яка становить 493,36 грн.

Окрім того, 19.08.2019 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля магазину «Водолей», який розташований за адресою: Донецька область м. Торецьк, вул. Лісна, 14, побачив раніше не знайомого йому громадянина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та в нього раптово виник злочинний намір на заволодіння грошовим коштами останнього. У зв`язку з чим ОСОБА_6 запропонував своєму знайомому, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під видуманим приводом образи близьких родичів, розпочати конфлікт з ОСОБА_15 , та заволодіти його грошовим коштами, на що ОСОБА_7 , прийняв пропозицію ОСОБА_6 , та вступив у злочину змову з останнім.

З метою реалізації спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , підійшли до ОСОБА_15 та, розподіливши ролі, а саме ОСОБА_6 розпочав конфлікт, вимагаючи від ОСОБА_15 гроші за те, що останній начебто образив його близьких родичів, а ОСОБА_7 , в свою чергу, слідкував за обстановкою, щоб ніхто не заважав ОСОБА_6 та у разі необхідності повинен був допомогти йому.

Отримавши відмову від ОСОБА_15 у наданні грошових коштів, ОСОБА_6 , наніс ОСОБА_15 не менш як 10 ударів кулаками обох рук в область обличчя останнього. Однак через те, що біля вищевказаного магазину знаходилась велика кількість людей, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 розуміючи, що довести злочинний намір до кінця не мають можливості, так як їх подальші дії можуть зупинити сторонні особи, відійшли від ОСОБА_15 , продовжуючи спостерігати за останнім, доки він не залишиться сам чи піде у безлюдне місце.

В той же день, 19.08.2019 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, дочекавшись того, що ОСОБА_15 попрямував в бік тильної сторони будинку АДРЕСА_5 , з метою продовження свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_7 обійшли вказаний будинок з протилежної сторони та знову підійшли до ОСОБА_15 , та ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_15 один удар правою рукою в область обличчя, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю на правий бік.

Далі, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, а саме ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , нанесли ОСОБА_15 не менш як 10 ударів руками та ногами по голові, тулубу та кінцівкам, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин, садна та синців обличчя, тупу травму правого ока з крововиливом в білонну оболонку, які супроводжувалися струсом головного мозку, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим подавивши волю потерпілого до опору, ОСОБА_6 , з задньої кишені одягнених на потерпілому шортів, з метою заволодіння його грошовими коштами, дістав банківську картку АТ «ОЩАДБАНК», яка належить ОСОБА_15 , та, з метою унеможливити спробу потерпілого покликати когось на допомогу, його мобільний телефон марки «NOKIA».

Продовжуючи свої спільні дії, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , повели ОСОБА_15 , до банкомату АТ«ОЩАДБАНК», який розташований в будівлі будинку №14 по вул. Лісна м. Торецьк Донецької області, та реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , погрожуючи фізичною розправою потерпілому, змусили останнього ввести пін-код до банківського карти «ОЩАДБАНК», після чого ОСОБА_6 зняв грошові кошти ОСОБА_15 на загальну суму 5000 гривень, а ОСОБА_7 , в свою чергу, продовжував стежити за обстановкою та погрожувати потерпілому фізичною розправою, щоб не бути викритими та уникнути відповідальності.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернули банківську картку АТ «ОЩАДБАНК» та мобільний телефон NOKIA, ОСОБА_15 , та з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисником ОСОБА_8 , прокурором Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_7 подані апеляційні скарги, які разом із кримінальним провадженням надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок таким, що підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що не оспорюючи обставин, кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185 КК України, призначеного за цією статтею покарання, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню. Вважає, що ОСОБА_17 не є потерпілим, оскільки об`єктом злочину, передбаченого ст.185 КК України, є право власності, ОСОБА_17 заявив суду, що не є власником майна. Вважає, що оскільки особу власника не встановлено, то порушено право обвинуваченого укласти з потерпілим угоду про примирення, обумовити вид та розмір покарання, якщо викрадене майно становить для цієї особи цінність. Вважає, що висновок суду, що ОСОБА_6 викрав майно, що належить ОСОБА_17 , не відповідає фактичним обставинам. Вважає, що не доведено кваліфікуючий ознак «проникнення у житло», оскільки суд першої інстанції не послався на жодний доказ, яким би був встановлений момент виникнення у ОСОБА_6 умислу на крадіжку телевізора до проникнення в квартиру, чи вже під час перебування в ній (як за епізодом від 08.08.2019 р.). Вказує, що з липня 2019 року ОСОБА_6 мав доступ до цієї квартири, мав від неї ключа, разом з іншими особами, у тому числі з ОСОБА_17 , вживав там спиртні напої, ночував там. Вважає, дії ОСОБА_6 за епізодом крадіжки телевізора неправильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України. Також вважає, що судом першої інстанції неправильно застосований кримінальний закон, а висновки не відповідають обставинам, дослідженим в судовому засіданні, щодо розбійного нападу групою осіб на потерпілого ОСОБА_15 . Вказує, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 двічі завдавав ОСОБА_15 тілесні ушкодження. Бійка тривала близько 5-10 хвилин и припинилась без стороннього втручання. Після бійки ОСОБА_6 залишив ОСОБА_15 . Вказує, що свідки та потерпілий зазначають, що бійка сталась через якесь висловлювання, яке здалося ОСОБА_6 образливим та не повідомляв, що ОСОБА_6 вимагав у нього гроші, а за відмову побив. Вдруге ОСОБА_6 вчинив бійку з ОСОБА_15 близько 03.30 год. Завдав 1 удар в обличчя, від якого потерпілий впав. В цей час свідок ОСОБА_21 зробив зауваження ОСОБА_6 , на що отримав від нього також 1 удару в обличчя. Свідок не підтверджує, що потерпілого били ногами. Ні на одязі, ні на тулубі потерпілого не відобразилися сліди від ударів ногами. Зазначає, що допитаний в судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_22 пояснив, що легкі тілесні ушкодження, які потягли короткочасний розлад здоров`я (що стало підставою для перекваліфікації дій ОСОБА_6 зі ст. 186 на ст. 187 КК України), могли бути спричинені потерпілому як під час першої бійки, так і під час другої. Вказує, що злочин, передбачений ст.187 КК України, вважається закінченим з моменту нападу, то умисел обвинуваченого мав був доведений до кінця ще під час першої бійки. Але суд не надав правової оцінки діям ОСОБА_6 під час першої бійки, хибно вказавши, що він свій умисел не довів до кінця з незалежних від його волі обставин. Вважає, що висновок суду, що перша бійка сталася через корисливий мотив є припущенням сторони обвинувачення, суд не отримав жодного доказу цього твердження. Вважає, що судом не здійснений аналіз показань свідків та потерпілих. Не усунуті очевидні протиріччя в їх показах. Вважає, що версія ОСОБА_6 про події, які сталися в ніч на 19.08.19 року, повністю логічна, не спростовується дослідженими доказами. Просить вирок щодо ОСОБА_23 скасувати, направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд до тогож суду в іншому складі.

Прокурор у кримінальному проваджені ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Вказує, що судом встановлено, але при призначенні покарання належно не враховано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили тяжке кримінальне правопорушення, що посягає не тільні на власність особи, а й на здоров`я людини. Потерпілий від розбійного нападу ОСОБА_15 не тільки був позбавлених зароблених ним грошей, а й тривалий час проходив лікування, знову ж таки витрачаючи на нього власті кошти. Вказує, що обвинувачені, будучи особами працездатного віку, до затримання не працювали та суспільно-корисною працею не займалися, постійного джерел і прибутку не мали, що й стало однією з умов вчинення ними корисного злочину і ОСОБА_6 ще й низки крадіжок. Вказує, що судом першої інстанції враховано рецидив кримінальних правопорушень, як обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 . Одночасно з цим, не зважаючи на те, що ОСОБА_7 був раніше засуджених до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з випробуванням, тобто цього покарання не відбував та випробування не витримав, судом першої інстанції йому призначено мінімальну покарання за ч.2 ст.187 КК України та з невідбутого покарання частково приєднано лише 3 місяці. Таким чином, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене йому покарання за вироком, що оскаржується, є несправедливо м`яким. Вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , судом не враховано, що після вчинення перших крадіжок та розуміючи, що його дії викриті, ОСОБА_6 на шлях виправлення не встав та протиправні дії не припинив. Натомість, ОСОБА_6 злочинні дії продовжив, та 19.08.2019 за попередньою змовою з ОСОБА_7 вчинив розбійний напад, теж корисливий, проте більш тяжкий та зухвалий злочин. Проте судом призначене ОСОБА_6 мінімальне покарання як за ч.2 ст.187 КК України, так й за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України. Вважає, що з урахуванням обставин вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, підвищеного ступеня суспільної небезпеки діянні, даних про особу обвинувачених, їх позиції у судовому засіданні та відсутності каяття у вчиненні розбійного нападу, а ОСОБА_6 - ще й за фактами крадіжок майці ОСОБА_17 , вважає призначене останнім покарання необґрунтованим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченим і ухвалити в цій частині новий вирок яким ОСОБА_6 за ч.. ст.185 КК України призначити покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту, за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.187 КК України призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

ОСОБА_7 за ч.2 ст.187 КК України призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Дзержинського міського суду від 26.04.2019, остаточно до відбування ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. В іншій частині вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі та доповнені до апеляційної скарги вказує, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування вказує, що судом не взято до уваги його покази та покази свідків по справі та належним чином не досліджено ці покази, оскільки вважає, що у показах свідків багато розбіжностей. Вважає, що судом не перевірено його версію подій та вона не спростована судом першої інстанції. Вважає, що його вина не доведена поза розумними сумнівами. Вважає, що висновки суду наведені у оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи. Вважає, що покази свідків наданими у судовому засіданні відрізняються від показів зазначених у вироку суду. Клопоче про виклик свідків та потерпілого до суду апеляційної інстанції. Вказує, що суд першої інстанції обмежив його за часом для ознайомлення із матеріалами справи. Просить вирок щодо нього скасувати та закрити провадження по справі, за відсутністю в його діях складу злочину. Також просить застосувати до нього вимоги ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувавши судом строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Обвинуваченим ОСОБА_6 до апеляційного суду надано письмове клопотання про застосування до нього вимоги ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувавши судом строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити, а вирок скасувати, заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та підтримав доводи апеляційної скарги прокурора просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

В апеляційному порядку висновки суду о винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України не оскаржуються.

Також апеляційний суд зазначає, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2024 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року в частині обвинувачення ОСОБА_6 , за ч.1 ст.185 КК України скасовано, та звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000810 від 15.07.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч.1 ст.185 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрито.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України за ознаками таємного викраденні чужого майна (крадіжка), скоєного повторно, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), скоєного повторно, поєднаному з проникненням у житло, у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що епізодів за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, свою вину не визнав. Ключі від помешкання, в якому проживав, йому віддав сам потерпілий ОСОБА_17 , коли вони відпочивали у нього вдома. При цьому, ОСОБА_17 сказав, що йому потрібні гроші, і він хоче продати телевізор, та якщо він хоче, то може продати цей телевізор і віддати йому гроші. Наступного дня він за один день забрав з квартири телевізор, у той же день демонтував радіатори опалення та їх також забрав та продав все це. Пізніше, після того, як продав телевізор, та під час слідства гроші віддав ОСОБА_17 . На демонтаж і продаж радіаторів опалення потерпілий ОСОБА_17 дозволу не давав.

Незважаючи на займану обвинуваченим ОСОБА_6 позицію, що виразилась у не визнанні своєї винуватості у вчинені інкримінованому йому кримінального правопорушення, показання обвинуваченого, суперечать іншим доказам по справі, які в повній мірі підтверджують винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, а саме:

Проказам потерпілого ОСОБА_17 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що він винаймав квартиру АДРЕСА_4 , та був зареєстрованій у вказаному житлі як внутрішньо переміщена особа. Власником вказаної вище квартири є його знайомий на ім`я ОСОБА_24 . В серпні 2019 року ОСОБА_17 зателефонували сусіди, та повідомили, що з його квартири винесли телевізор та батареї, після чого вони викликали поліцію. Потерпілий також повідомив, що викрадені речі, які перебували у його користуванні належали саме власнику квартири ОСОБА_24 , якому саме він і відшкодував збитки завдані крадіжкою. Також зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Показами свідка ОСОБА_25 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що точну дату не пам`ятає, однак вказала, що придбала за 400 грн. три секції опалювальних чавунних батарей білого кольору (крашені) для особистих потреб, однак на третій день після покупки працівники поліції вилучили у неї вказані батареї.

Показами свідка ОСОБА_26 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що точну дату не пам`ятає, однак вказала, що мала розмову із своїм сусідом ОСОБА_27 про те, що хоче придбати телевізор, на що той запропонував продати наявний у нього телевізор за 300 грн. Свідок погодилася, та наступного дня ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , ОСОБА_29 та його брат, принесли їй телевізор, за який вона віддала 300 грн. Через деякий час працівники поліції вилучили у неї вказаний телевізор.

Крім того вина підтверджується письмовими доказами.

Рапортом інспектора чергової частини Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, № 6409 від 08.08.2019, ОСОБА_17 повідомив, що зателефонували сусіди та повідомили, що невідомі відчинили двері та скоюють крадіжку за адресою АДРЕСА_3 .

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.08.2019 ОСОБА_17 повідомив, що у період часу з 06.08.2018 року до 08.08.2018 року, невідома особа, шляхом вільного доступу, перебуваючи по АДРЕСА_3 , таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_17 , чим заподіяла матеріальну шкоду, також ОСОБА_17 надав дозвіл працівникам поліції провести огляд за вказаною адресою.

Витягом з ЄРДР, відомості про викрадення майна 07.08.2019 та 08.08.2019 у квартирі за адресою АДРЕСА_3 були внесені до ЄРДР за № 0000936 та розпочате досудове розслідування.

Протоколом огляду місця події від 08.08.2019, схеми та фототаблиці до нього, здійснено огляд місця події, а саме квартири АДРЕСА_4 , де була вчинена крадіжка майна.

Заявою від 10.08.2019 ОСОБА_25 , нею добровільно видано працівникам поліції металеві уламки - фрагменти металевої батареї.

Протоколом огляду місця події від 10.08.2019, та фототаблиці до нього, здійснено огляд відкритої ділянки місцевості за адресою АДРЕСА_6 , під час якого виявлено та вилучено металеві уламки - фрагменти металевої батареї для опалення.

Згідно із заявою ОСОБА_26 , нею добровільно видано працівникам поліції телевізор «Toshiba» № 29 cjz5sr.

Протоколом огляду місця події від 20.08.2019, та фототаблиці до нього, здійснено огляд вільної ділянки біля будинку АДРЕСА_7 під час якого виявлено та вилучено телевізор «Toshiba» BOMBA FLAT MODEL № 29 cjz5sr срібного кольору.

Постановою від 21 серпня 2019 року про приєднання до справи речових доказів, телевізор марки Toshiba 29cjz5sr срібного кольору, уламки-фрагменти радіатора опалення чавунного, долучені до матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000936 від 09.08.2019 року в якості речового доказу, та зазначене майно віддано на збереження власнику майна ОСОБА_17 під розписку.

Розпискою від 21.08.2019 року вбачається, ОСОБА_17 прийняв на збереження до вирішення питання по суті майно, що належить йому, а саме: телевізор марки Toshiba 29cjz5sr срібного кольору; уламки-фрагменти радіатора опалення чавунного.

Висновком експерта від 29.08.2019 № 2/20-811, ринкова вартість об`єктів дослідження, станом на 08 серпня 2019 року могла становити: радіатору водяного опалення металевого (чавунного) на 8 секцій (був пофарбований, недеформований, мав незначні подряпини, невелику запиленість. Зовні слідів ржи не було (знаходився у використанні)) - 493,36 грн.; телевізору торгової марки «Toshiba» моделі «29cjz5sr» (срібного кольору, у робочому стані (знаходився у використанні)) без пульту дистанційного управління мав незначні подряпини, невелику запиленість) - 896,33 грн.

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та пояснення ОСОБА_6 , що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та, що ОСОБА_6 не винний у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Версія обвинуваченого, що ключі від помешкання, в якому проживав, йому віддав сам потерпілий ОСОБА_17 , коли вони відпочивали у нього вдома та вказане в обвинувальному акті майно не викрадав, спростовані наведеними вище письмовими доказами по справі та показами свідків та потерпілого.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_17 не є потерпілим, оскільки він заявив суду, що не є власником майна, а також не доведено кваліфікуючий ознак «проникнення у житло» та не доведено коли у ОСОБА_6 виник умисел на крадіжку телевізора, є безпідставними та повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані доводи спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_17 , який пояснив що викрадені телевізор і радіатори опалення перебували в його користуванні, вартість яких він відшкодував власнику квартири, в якій проживав. Також, згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.08.2019 ОСОБА_17 сам повідомив, що у період часу з 06.08.2018 року до 08.08.2018 року невідома особа шляхом вільного доступу, перебуваючи по АДРЕСА_3 , таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_17 , чим заподіяла матеріальну шкоду. Відповідно до розписки від 21.08.2019 року, ОСОБА_17 прийняв на збереження до вирішення питання по суті майно, що належить йому, а саме: телевізор марки Toshiba 29cjz5sr срібного кольору; уламки-фрагменти радіатора опалення чавунного. Тобто зазначене підтверджує, що ОСОБА_17 є потерпілим у цьому кримінальному провадженні, та крадіжкою телевізора марки Toshiba 29cjz5sr срібного кольору, та радіаторів опалення з квартири за адресою АДРЕСА_3 , в якій він проживав, саме йому завдано матеріальної шкоди. Під час допиту потерпілого ОСОБА_17 не встановлено обставин добровільної передачі ОСОБА_17 . ОСОБА_6 ключа від замка вхідних дверей квартири за адресою АДРЕСА_3 , та надання ОСОБА_17 дозволу ОСОБА_6 на продаж телевізору, що і вказує на незаконний намір ОСОБА_6 проникнути у житло для вчинення крадіжки. Окрім того, як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_6 будь-яких дозволів на демонтаж та продаж радіаторів опалення він не отримував. Телевізор та радіатори опалення ОСОБА_6 продав. Викладене повністю підтверджує висновок суду першої інстанції, що обвинувачений ОСОБА_6 викрав з квартири за адресою АДРЕСА_3 , в якій проживав потерпілий ОСОБА_17 , майно, а саме, телевізор марки Toshiba 29cjz5sr срібного кольору, радіатори опалення, що перебували у користуванні потерпілого ОСОБА_17 , спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_17 .

Доводи апелянта, що з липня 2019 року ОСОБА_6 мав доступ до цієї квартири, разом з іншими особами, у тому числі з ОСОБА_17 , вживав там спиртні напої, ночував там, не спростовують, факт проникненням ОСОБА_6 у житло 07.08.2019 за адресою: АДРЕСА_3 . для вчинення, крадіжки майна.

Щодо епізоду вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що за епізодом за ч. 2 ст. 187 КК України своєї вини не визнає. У день події, близько 22 години він був біля магазину «Водолей» де зустрів потерпілого, який був біля магазину зі своїм другом. Під час розмови з потерпілим у нього виник конфлікт під час якого в них виникла бійка, він першим вдарив потерпілого, в загальному він наніс декілька ударів потерпілому. Люди, які знаходилися біля магазину розняли їх і бійка припинилася. Після чого вони розійшлися. Він пішов до компанії, в якій продовжив проводити час. Потім підійшла інша компанія, в якій був ОСОБА_7 . Він з ним привітався, після чого повернувся до своєї компанії, в якій продовжив проводити час. Пізніше, близько 2.30 год. - 3.00 год. наступного дня, він зустрів знайомого на ім`я ОСОБА_30 , та знаходячись недалеко від цього ж магазину «Водолей» (за магазином), вони зустріли потерпілого, і під час розмови з ним він його вдарив один раз. Після чого, друг потерпілого ОСОБА_21 підійшов до них і сказав щоб той припинив бити потерпілого, на що він один раз вдарив цього друга потерпілого і сказав йому щоб той не втручався в їх розмову, після чого той пішов. Він продовжив розмову з потерпілим і в той час хтось з компанії, яка була поблизу та в якій був ОСОБА_7 , підійшов до них і запропонував припинити бійку та примиритися. Після чого він запропонував потерпілому примиритися, на що той погодився. Він допоміг йому встати і вони пішли до банкомату, де потерпілий хотів зняти кошти. Коли вони, були біля банкомату, потерпілий самостійно не міг зняти кошти, та попросив допомогти ОСОБА_6 , сказавши пін - код карти. У цей час біля банкомату було троє, він, потерпілий і ОСОБА_30 . Здійснивши операцію по перевірці стану рахунку, ОСОБА_6 побачив на моніторі суму коштів на рахунку, та в нього виник умисел на заволодіння цими грошима, після чого він зняв всі кошти, коли потерпілий цього не бачив і пішов, залишивши кошти собі. Телефон у потерпілого не забирав. З приводу всього цього він дуже шкодує.

Також обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за епізодом за ч. 2 ст. 187 КК України своєї вини не визнає, та пояснив, що до цих подій він взагалі не причетний. У той день він разом зі своєю знайомою ОСОБА_32 , проводили час разом. Увечері вони підійшли до магазину «Водолей» де було декілька компаній людей. Там він близько 23.00 зустрів обвинуваченого ОСОБА_6 , який йому розповів, що в нього з потерпілим стався конфлікт з причин того, що потерпілий образливо висловлювався у бік матері ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_7 з ОСОБА_32 залишили це місце. Пізніше вони ще декілька разів приходили до магазину «Водолей» та відходили від нього. Потім, уночі, коли він зі знайомою ОСОБА_32 поверталися, то зустріли неподалік від цього магазину ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_15 , який тримався за свій ніс, ОСОБА_30 , друга потерпілого, який був у суді. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 і спитав що сталося. ОСОБА_6 , сказав що в них розмова з приводу все тієї ж ситуації. На що ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 і ОСОБА_15 примиритися, після чого пішов. З потерпілим ОСОБА_15 він не знайомий, його не бив, не чіпав, його грошей з банкомату не знімав.

Незважаючи на займані обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позицій, що виразилась у не визнанні своєї винуватості у вчинені інкримінованому їм кримінального правопорушення, показання обвинувачених, суперечать іншим доказам по справі, які в повній мірі підтверджують винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.187 КК України, а саме:

Проказам потерпілого ОСОБА_15 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що 19 серпня 2019 року біля 24.00 години він пішов в магазин «Водолей», який розташовано по вул. Лісній,14 в м.Торецьку, де купив пива та біля магазину пив його разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_21 . Під час розпивання пива до них декілька разів підходив ОСОБА_6 та просив дати йому пива та гроші, однак вони прогнали його. Через деякий час ОСОБА_6 знов підійшов до них, однак він був вже не один, а разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_30 . ОСОБА_6 став пред`являти до потерпілого претензії стосовного того, що ОСОБА_15 погрожував його родині, та наніс при цьому один удар кулаком в область голови, після чого потерпілий впав на землю. ОСОБА_6 продовжував бити потерпілого, при цьому вимагав зізнатися в тому, що він погрожував йому та його родині. Через деякий час незнайомі люди розняли бійку. Після того, як потерпілий встав з землі, та зрозумів що сталося, то хотів викликати поліцію, однак побачив що поруч вже нікого немає, вирішив цього не робити та пішов додому. По дорозі додому в районі будинку АДРЕСА_5 він знов зустрів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_30 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знов стали наносити йому удари в спину ногами, та вимагали щоб він віддав їм гроші. Харламов при цьому стояв в стороні, він не приймав участі в бійці. Коли потерпілий зазначив що грошей у нього немає, то ОСОБА_7 попросив ОСОБА_6 перевірити кармани потерпілого. ОСОБА_6 дістав з кармана ОСОБА_15 мобільний телефон та банківську карту. Під час цієї бійки поруч з ними проходив знайомий потерпілого ОСОБА_21 , який питався розняти бійку, однак після того як ОСОБА_6 з ним поговорив, він пішов. Коли обвинувачені дістали з кармана потерпілого банківську карту, то почали змушувати його назвати пін-код вказаної карти, попередивши при цьому його, що будуть бити доки він не назве пін-код. Коли ОСОБА_15 сказав їм що назве пін-код картки, то вони припинили його бити, підняли з землі, взяли під руки та підвели до банкомата. Коли ОСОБА_6 вставив картку в банкомат, то потерпілий ввів пін-код картки та ОСОБА_6 зняв гроші з картки. Гроші з картки знімали декілька разів, які суми, потерпілий не бачив. Після того як банкомат припинив видачу грошей, ОСОБА_6 віддав картку ОСОБА_7 , а той разом з телефоном повернув її потерпілому. Після чого потерпілий повернувся додому та викликав поліцію.

Показами свідка ОСОБА_30 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, у присутності його законного представника ОСОБА_37 , який пояснив, що 18.08.2019 року приблизно о 23.00 годині він перебував разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в районі магазину «Водолей», який розташовано на мікрорайоні. Неподалік від них перебував потерпілий в компанії якогось чоловіка, з яким вживав пиво. ОСОБА_30 через деякий час пішов додому, щоб взяти телефон, а коли повернувся, то побачив, що обличчя потерпілого було в крові, він стояв поруч з чоловіком, який ОСОБА_39 незнайомий. Неподалік від потерпілого знаходилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Коли свідок запитав що сталося, то ОСОБА_6 йому відповів, що потерпілий погрожував його родині, тому він його побив. Коли потерпілий пішов додому, то ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_30 обійшли будинок АДРЕСА_5 з іншої сторони, та знов зустріли потерпілого, при цьому ОСОБА_6 почав говорити йому що в якості відшкодування шкоди за погрози його родині, ОСОБА_15 винен йому грошей, тоді потерпілий сказав що йому потрібно сходити додому за грошима, оскільки у нього з собою їх немає, однак ОСОБА_6 сказав що не відпустить його. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_6 перевірити кишені ОСОБА_15 , та коли той перевірив кишені потерпілого, то виявив у нього банківську картку. В цей період підійшов той чоловік, з яким ОСОБА_15 вживав пиво біля магазину «Водолей», та намагався вступитися за потерпілого, однак ОСОБА_6 штовхнув його, та сказав щоб він уходив, і тоді він пішов. Після цього хтось з них штовхнув ОСОБА_15 і той упав, та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почали бити його ногами з вимогою назвати пін-код картки, коли потерпілий погодився, то вони підняли його, та повели до банкомату, щоб зняти кошти. Коли підійшли до банкомату, то потерпілий ввів код, та зняв 1500 грн., після чого ОСОБА_6 забрав у нього картку, ввів код, та зняв ще 3000 грн. Коли кошти зняли, то ОСОБА_7 попередив ОСОБА_15 щоб він не дзвонив в поліцію, та відпустив його.

Показами свідка ОСОБА_32 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що не пам`ятає точну дату, однак пам`ятає, що це сталося ввечері влітку 2019 року. Вона з ОСОБА_7 та ще кількома особами перебувала біля магазину «Водолей», розташованого у мікрорайоні міста. Неподалік від них перебував потерпілий. В цей час до них підійшов ОСОБА_6 , та сказав що потерпілий принижував його батьків і попросив ОСОБА_7 підійти разом з ним до ОСОБА_15 . Обвинувачені підійшли до потерпілого, а свідок залишилася в стороні, однак через деякий час вона побачила що ОСОБА_6 б`є потерпілого, хто перший розпочав бійку їй невідомо, перехожі люди розняли їх, і тоді вона підійшла до ОСОБА_7 , забрала його, і вони разом з ним пішли додому. Це було приблизно о четвертій годині ранку. Свідок зазначила, що їй невідомо хто перший розпочав бійку, оскільки її не було поруч в цей час, однак пояснила, що ОСОБА_7 не бив потерпілого.

Показами свідка ОСОБА_41 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що в серпні 2019 року, точну дату він не пам`ятає, в пізній час доби він прийшов в магазин «Водолей», який розташовано на Мікрорайоні в м.Торецьку, та побачив там обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_15 , які спочатку просто стояли, а через деякий час між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 почалася бійка біля входу в магазин, при цьому ОСОБА_7 стояв в стороні. ОСОБА_15 впав на землю, а ОСОБА_6 його бив руками в область голови, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_15 більше одного удару. Після цього ОСОБА_6 пішов, а потерпілий залишився біля магазину. На обличчі в області носу у нього була кров.

Показами свідка ОСОБА_43 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що наприкінці серпня 2019 року вона підміняла свою знайому, яка працює продавцем в магазині «Водолей», розташованому в Мікрорайоні м.Торецьк, та у темний час доби, коли товари відпускалися вже через вікно, потерпілий купував у неї пиво. Через деякий час вона побачила цього чоловіка разом з працівниками поліції, які повідомили свідку про те, що цього чоловіка побили та забрали у нього гроші. Саму бійку вона не бачила, а дізналася про неї лише зі слів працівників поліції.

Показами свідка ОСОБА_44 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що є знайомою обвинувачених. Зазначила, що 18 серпня 2019 року у вечірній час доби вона разом зі своєю знайомою на ім`я ОСОБА_32 , перебувала в районі магазину «Водолей», розташованому в мікрорайоні м. Торецька Донецької області, а саме, на сходинах сусіднього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». В цей час підійшов ОСОБА_6 , та перебуваючи поруч з ОСОБА_44 та її знайомою ОСОБА_32 , побачив біля магазину «Водолей» потерпілого ОСОБА_15 .. Після цього, він підійшов до потерпілого і почав кричати, та бити його за те, що той, ніби то, принизив його матір. Бійку розняв випадково перехожий чоловік. Після того як бійка закінчилася підійшов ОСОБА_7 , і знов кудись пішов. Потерпілий, після того як бійку розняли, пішов у бік банкомату, розташованого біля входу в приміщення «Ощадбанк». ОСОБА_6 теж пішов до банкомату, однак не разом з потерпілим, а обійшов будівлю з іншої сторони. Коли потерпілий знімав кошти з банкомату, то ОСОБА_6 перебував поруч з ним, однак гроші ОСОБА_6 , він не передавав, а намагався покласти собі в кишеню. Що відбувалося далі свідок не бачила, оскільки відволіклась, та не спостерігала за ними, однак незабаром вона почула удар, та обернувшись побачила як ОСОБА_6 б`є потерпілого, та ОСОБА_15 після удару присів, а ОСОБА_6 в цей час вимагав у нього гроші. Під час цієї бійки ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 , після цього вони пішли в бік магазину «ГОрПО», а потерпілий пішов в інший бік.

Показами свідка ОСОБА_21 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що він є знайомим потерпілого ОСОБА_15 , та зазначив, що в серпні 2019 року разом з ним перебував ввечері біля магазину «Водолей», розташованого в мікрорайоні м.Торецька Донецької області, де разом вони розпивали пиво. Під час цього до них підійшли обвинувачені, та один з них почав пред`являти претензію ОСОБА_15 в тому, що нібито він принизив його матір, а потім почав бити ОСОБА_15 . Бійка тривала десь протягом п`яти хвилин. Після бійки до свідка підійшли знайомі хлопці, з якими він разом працював на шахті, та він став спілкуватися разом з ними, при цьому не звернув увагу на те, куди подівся потерпілий та обвинувачені. Приблизно через час, ОСОБА_21 повертався додому, та в районі будинку АДРЕСА_8 побачив бійку, коли він підійшов поближче та придивився, то побачив, що ОСОБА_15 лежить на землі, а двоє хлопців б`ють його ногами по тулубу. Свідок намагався розняти бійку, однак один з хлопців вдарив його по обличчю, та він впав на землю. Коли намагався встати, то побачив як обвинувачені взяли під руки потерпілого та кудись повели. Вранці, коли до свідка додому прибули працівники поліції, від них він дізнався що ОСОБА_15 побили, та забрали банківську зарплатну картку.

Показами експерта ОСОБА_22 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що він надавав висновок судово - медичної експертизи щодо ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5. На підставі медичного обстеження ОСОБА_15 , вивчення його медичних документів дійшов висновку, що ОСОБА_15 було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Конкретний час отримання потерпілим тих чи інших тілесних ушкоджень не виявляється можливим розмежувати.

Крім того вина підтверджується письмовими доказами.

Рапортом інспектора чергової частини Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, № 6711 від 19.08.2019, згідно якого ОСОБА_15 повідомив, що біля банкомату його побили, забрали картку та погрозами заставили зняти 5000 - 6000 грн. (картку повернули).

Рапортом ст. інспектора чергової частини Торецького ВП, № 6720 від 19.08.2019, згідно якого медсестра травмпункту повідомила щодо постраждалого ОСОБА_15 , якого рано вранці побили невідомі біля «Сберкасси», забрали гроші 6000 грн. з картки «Ощадбанк» (повідомив невідомим пінкод)

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.08.2019 ОСОБА_15 повідомив, що 19.08.2019 близько 03.00 троє невідомих чоловіків із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я відкрито заволоділи його банківською карткою, спричинивши йому майнову шкоду в сумі 5000 грн..

Витягом з ЄРДР, відомості щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_15 та заволодіння його грошовими коштами в сумі 5000 грн. були внесені до ЄРДР за № 0000972 та розпочате досудове розслідування.

Протоколом огляду місця події від 19.08.2019, та фототаблиці до нього, здійснено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, розташованої серед дев`ятиповерхових будинків у дворі по вул. Лісна. Двір утворюють будинки АДРЕСА_8 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_9 по АДРЕСА_8, АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 по АДРЕСА_5 розташований банкомат Приватбанк на момент огляду у справному стані. Поруч з будинком 14 розташована одноповерхова будівля продуктового нічного магазину «Водолей».

Заявою від 19.08.2019, ОСОБА_15 надав добровільний дозвіл працівникам поліції на огляд його мобільного телефону Nokia.

Протоколом огляду місця події від 19.08.2019, та фототаблиці до нього, здійснено огляд мобільного телефону NOKIA imei 1 НОМЕР_2 , imei 2 НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 . В меню телефону повідомлення від Ощадбанку про спроби зняття готівки з банкомату та про транзакції зняття готівки з банкомату у період часу з 03:44 до 03:52 19.08.2019 року.

Випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_15 , вбачаються транзакції списання з рахунку ОСОБА_15 грошових коштів у період часу з 03:44 до 03:51 19.08.2019 року.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2019 року, фототаблиці та слідчої довідки до нього, згідно якого ОСОБА_15 , як особу, яка вчинила злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, впізнав особу на фото під № 2, на якому зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.08.2019 року фототаблиці та слідчої довідки до нього, згідно якого ОСОБА_15 , як особу, яка вчинила злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, впізнав особу на фото під № 2, на якому зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 29 серпня 2019 року Слідчого судді Дзержинського міського суду донецької області, згідно якої за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про надання тимчасового доступу до речей і документів за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000972 від 19.08.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, надано слідчому ОСОБА_51 тимчасовий доступ до матеріалів фото з банкомату ATM UKR TORETSK BRANCH 10004-0420 237955 А0401902, розташованого по вул. Лісна, 14 м. Торецька Донецької області в період з 03.30 до 04.00 19.08.2019 року. Зазначений банкомат обслуговується в АТ «Ощадбанк», інформація зберігається в приміщенні підприємства АТ «Ощадбанк» за адресою: 01001, Україна, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05 вересня 2019 року, опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 29.08.2019 про тимчасовий доступ до речей і документів, представником АТ «Ощадбанк» надано оптичний диск з матеріалами, а саме відео файлами. У судовому засіданні першої інстанції вказаний диск з відео файлами переглянуто.

Протоколом огляду від 05 вересня 2019 року та фото ілюстрацією до нього, оглянуто фотознімки, що знаходяться на CD - диску «CD-R», який вилучено 05.09.2019 року в АТ «Ощадбанк», а саме 240 файлів у форматі «jpg» на яких зображено як особа, яка встановлена як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , здійснює операцію по зняттю готівки з банкомату A0401902, розташованого за адресою: м. Торецьк, вул. Лісна, 14.

У відповідності до постанови від 05 вересня 2019 року, лазерний оптичний CD - диск«CD-R», об`ємом 700 Мбайт з фотознімками, що був вилучений у АТ «Ощадбанк», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Висновком експерта № 55 (експертиза почата 03.09.2019, експертиза закінчена 12.09.2019), згідно якої на підставі судово-медичних обстежень гр-на ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5, вивчення його медичних документів, та у відповідь на поставлені питання, експерт дійшов таких висновків: забої м`яких тканин, садна та синці обличчя, тупа травма правого ока з крововиливом в білонну оболонку, які супроводжувалися струсом головного мозку, утворилися від ударно дії тупих предметів, можливо у термін та за обставин, зазначених в ухвалі. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна в області правого передпліччя, обох колінних суглобів утворилися від ударної дії тупих предметів, або при ударі об такі, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2019 року та фото таблиці до нього, який проводився за участю ОСОБА_15 , згідно якого ОСОБА_15 на місці події розповів та показав, як 18.08.2019 біля магазину «Водолей» між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт, який перейшов у бійку. ОСОБА_6 наніс ОСОБА_15 удар в обличчя, після чого той впав, та ОСОБА_6 почав наносити удари кулаками по обличчю. На цьому конфлікт було вичерпано. Пізніше ОСОБА_15 близько 03.00 пішов додому і по дорозі зустрів ОСОБА_6 , ОСОБА_30 і ще одного хлопця у футболці білого кольору. ОСОБА_6 підійшов до нього та наніс один удар в обличчя і він впав на правий бік. Після чого, ОСОБА_6 та хлопець у білій футболці наносили йому удари ногами і руками по голові і тулубу. У цей час до них підійшов ОСОБА_21 з вимогою щоб вони не чіпали ОСОБА_15 . Тоді до ОСОБА_21 підійшов ОСОБА_6 і наніс ОСОБА_21 один удар в обличчя, сказавши щоб він уходив. Після чого ОСОБА_21 пішов. Далі хлопець у білій футболці сказав ОСОБА_6 щоб той перевірив кишені ОСОБА_15 . Той перевірив їх, та знайшов там банківську картку і телефон. Після цього вони пішли до банкомату, який знаходиться у тому ж будинку, що й магазин «Водолей». ОСОБА_15 зняв кошти у сумі 1500 грн., потім кошти знімав ОСОБА_6 , а ОСОБА_15 стояв біля хлопця у білій футболці, який йому погрожував у разі, якщо той звернеться до поліції. Після чого ОСОБА_6 повернув картку і телефон ОСОБА_15 , та ОСОБА_15 пішов додому.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2019 року та фото таблиці до нього, який проводився за участю ОСОБА_30 та його законного представника ОСОБА_37 , згідно якого на місці події ОСОБА_30 розповів та показав, як 18.08.2019 року він перебував разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в районі магазину «Водолей» який знаходиться за адресою: м. Торецьк, вул. Лісна, 14. Приблизно о 23.00 годині він познайомився біля магазину з чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , з яким він спілкувався. ОСОБА_30 через деякий час пішов додому, щоб взяти телефон, а коли повернувся, то побачив, що обличчя ОСОБА_15 було в крові та з носу тече кров. Коли він запитав що сталося, то ОСОБА_6 йому відповів що той образив його родину, тому він його побив. Поруч з ОСОБА_6 знаходився ОСОБА_7 . Через деякий час ОСОБА_6 сказав ОСОБА_30 щоб той разом з ним пішов за ОСОБА_15 , який прямував у бік банкомату, який розташовано у тому ж будинку, що й магазин, але з протилежної сторони. Коли вони обійшли цей будинок, то побачили ОСОБА_15 . ОСОБА_6 почав говорити йому що він винен йому грошей за те, що образив його родину. ОСОБА_15 відповів, що він нікого не ображав. ОСОБА_6 наніс ОСОБА_15 один удар в обличчя, після чого той впав на землю, та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почали бити його ногами в область тулуба та голови. У цей час до них підійшов той чоловік, з яким ОСОБА_15 вживав пиво біля магазину «Водолей», та сказав щоб вони не чіпали ОСОБА_15 . ОСОБА_6 наніс йому один удар в область обличчя, та сказав щоб він уходив, і цей чоловік пішов. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_6 перевірити кишені ОСОБА_15 , та коли той перевірив кармани потерпілого, то виявив у нього банківську картку. Після цього вони підняли ОСОБА_15 та повели до банкомату. Коли підійшли до банкомату, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_15 залишилися біля банкомату, а ОСОБА_7 відійшов у бік. ОСОБА_6 сказав ОСОБА_15 щоб той зняв гроші. ОСОБА_15 зняв 1500 грн., після чого ОСОБА_6 сам розпочав знімати гроші. Після чого ОСОБА_6 повернув картку ОСОБА_15 , який в цей час стояв біля ОСОБА_7 , який сказав йому, якщо він поскаржиться кому-небудь, йому буде гірше.

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 і пояснення ОСОБА_6 , що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не винні у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Версія сторони захисту, щодо не вірної кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України, а не за ст.186 КК України оскільки перше побиття потерпілого ОСОБА_15 біля магазину «Водолей» не супроводжувалось від нього вимаганням грошових коштів, та в цей момент потерпілий отримав тілесні ушкодження, що унеможливлює підтвердити які отримав потерпілий ОСОБА_15 тілесні ушкодження під час другого побиття, та не можливість експертом зазначити які саме тілесні ушкодження були отримані потерпілим у який період не можливо, є безпідставними.

Ствердження обвинувачених про образу ОСОБА_15 близьких родичів ОСОБА_6 жодним доказом по справі не підтверджено, що підтверджує штучне створення конфлікту ОСОБА_6 з ОСОБА_15 після того як ОСОБА_15 відмовив ОСОБА_6 дати йому пива та гроші. Що вказує на злочиний намір обвинувачених під час першої бійки, та розуміючи, що стороні особи є свідками цих подій та вони не в змозі довести свій злочинний намір до кінця відійшли від ОСОБА_15 .

Подальша поведінка обвинувачених вказує на їх намагання закінчити свій злочинний намір, які продовжили спостерігати за ОСОБА_15 і побачивши у який бік потерпілий йде, з метою продовження свого спільного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_7 обійшли будинок з протилежної сторони та знову підійшли до ОСОБА_15 коли він залишився сам у безлюдному місці, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжили наносити удари ОСОБА_15 з метою реалізації спільного злочинного наміру, спрямованого на заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_15 .

Вказане підтверджується показами потерпілого ОСОБА_15 та свідками ОСОБА_30 і ОСОБА_21 покази яких підтверджують, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спільно наносили удари ногами потерпілому та вчиняли дії, які спрямовані на висунення вимоги потерпілому назвати пін-код банківської картки, прямування з потерпілим до банкомату, присутність біля банкомату під час зняття коштів, попередження потерпілого щодо наслідків його звернення до правоохоронних органів.

Крім того апеляційний суд вважає, що доведений показами свідків і потерпілого факт нанесення ударів ногами обвинуваченими по потерпілому разом з висновком експерта № 55 на підставі судово-медичних обстежень гр-на ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно яких експерт дійшов таких висновків, травми забої м`яких тканин, садна та синці обличчя, тупа травма правого ока з крововиливом в білонну оболонку, які супроводжувалися струсом головного мозку, утворилися від ударно дії тупих предметів, можливо у термін та за обставин, зазначених в ухвалі. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна в області правого передпліччя, обох колінних суглобів утворилися від ударної дії тупих предметів, або при ударі об такі, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, підтверджують, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_15 при зазначених у вироку обставинах та їх дії вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.187 КК України.

Доводи апеляційних скарги, що покази свідків наданими у судовому засіданні відрізняються від показів зазначених у вироку суду та, що судом не здійснений аналіз показань свідків та потерпілих і судом не усунуті очевидні протиріччя в їх показах, є безпідставними.

Таке джерело доказів, як покази свідків, суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні. Якщо зі змісту технічних записів судових засідань випливає, що показання свідків викладено у вироку з достатньою повнотою, без зайвої деталізації, відображено сутнісну (змістовну) складову показань, що має значення для встановлення судом обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні за приписами ст. 91 КПК, то це свідчить про відсутність порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Щодо клопотання захисту про повторний допит свідків з тих підстав, що не погоджується з оцінкою їх показів судом, це не є підставою для повторного допиту свідка.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції дотримався вимог закону та під час судового розгляду перед допитом свідків, суд першої інстанції встановлював їх особи, роз`яснював права. Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за дачу завідомо неправдивих показань, приведено до присяги.

Апеляційний суд зазначає, що свідки були допитані у судовому засіданні першої інстанції та всі учасники скористались правом задавати питання свідку.

Таким чином, суд допитав свідків з дотриманням вимог діючого законодавства, що виключає необхідність їх повторного допиту судом апеляційної інстанції. Крім того, заявляючи клопотання про повторний допит свідків, сторона захисту не навела належних обґрунтувань з цього приводу, такі як нові фактичні обставини можуть повідомити ці свідки, під час апеляційного розгляду не підтверджено, що у вироку наведені недостовірні або перекручені показання свідків, які слід перевірити. Враховуючи наведене суд не вбачає підстав для повторного допиту свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , щодо порушення його прав на ознайомлення з матеріалами справи судом першої інстанції, є безпідставними які не створюють підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки клопотання про ознайомлення ОСОБА_7 з матеріалами справи надійшло після ухвалення вказаного вироку суду, а також порушення його прав на ознайомлення з матеріалами справи судом першої інстанції спростовуються його розписками про повне його ознайомлення з письмовими матеріалами справи з трьома томами, а також актом про ознайомлення ОСОБА_7 з аудиозаписами судових засідань складеним у зв`язку з його відмовою надати відповідну розписку. Також апеляційним судом було повністю ознайомлено ОСОБА_7 з наявними матеріалами справи у повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою. Доповнень до апеляційної скарги, або клопотань після ознайомлення від ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду не надходили.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірка на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, що оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими судом першої інстанції необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування проведені необхідні експертизи, висновки яких надані суду стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження в процесі доведення обґрунтованості пред`явленого обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення. Крім цього, судом були допитані свідки, які перебували під присягою.

В даному випадку обґрунтованість висновків експертів, показань свідків, а також, їх правова оцінка відповідно до вимог КПК України була надана судом при оцінці доказів в їх сукупності, достатності, достовірності та належності, викладена у вироку, що є предметом апеляційного оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає їх слушними та зазначає наступне.

Приписами ст. 50 КК України встановлено, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог судом при призначенні обвинуваченому покарання не було дотримано всіх встановлених законом вимог про те, щоб вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідали критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Необхідним та достатнім вважається покарання, яке відповідає тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винуватого, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченим покарання, судом хоч і було призначено покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, проте при визначенні розміру зазначеного покарання судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, і дані про особу обвинувачених, проте на думку суду апеляційної інстанції призначене обвинуваченому покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченим покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та розміру покарання суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст. 65 КК України, а саме ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, даних про його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, відсутність обставини, що обтяжує покарання та обставин, які пом`якшують покарання, вважає що видом покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні розміру покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме те, що він вчинив нетяжкий та тяжкі злочини проти здоров`я особи, яке відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд апеляційної інстанції враховує конкретну оцінку ступеню тяжкості вчинених правопорушень, сукупність усіх фактичних обставин, які в межах складу злочинів за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України свідчать про його більшу небезпеку. Також, при призначенні обвинуваченому покарання, суд апеляційної інстанції враховує спосіб та обстановку вчинення злочинів, які показують на ставлення обвинуваченого до людського здоров`я його підвищену суспільну небезпечність, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів та поведінку під час судового розгляду, а також позицію потерпілих.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України та обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Також судом враховується досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , яка 30.09.2019 надана до суду органом пробації, про обвинуваченого ОСОБА_6 у межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України на виконання ухвали суду від 17.09.2019, згідно з якою орган пробації вважає, що з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, ОСОБА_6 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, а тому його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб).

Будь-яких даних, що істотно знижують суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень або істотно пом`якшують покарання, при розгляді в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Частиною 1 статті 70 КК України встановлено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 затримано 17.09.2019 року.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 18.05.2017 р., який набув чинності 21.06.2017 р.), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Верховний суд у висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо застосування ч. 5 ст.72 КК України, викладеному у справі № 440/853/17 від 13.03.2018 року визначив, що у випадку, коли станом на 20.06.2017 р. особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015р.),відповідно до ч.5 ст.72 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень цього Закону (в редакції від 18.05.2017р.), яким погіршуватиметься становище цієї особи.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення за період з 17.09.2019 (дата затримання обвинуваченого) по дату набрання вироку законної сили включно підлягає зарахуванню ОСОБА_6 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та розміру покарання суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст. 65 КК України, а саме ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра на обліку не перебуває не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є рецидив злочину, вважає що видом покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні розміру покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що він вчинив тяжкий злочин проти здоров`я особи, яке відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю. Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд апеляційної інстанції враховує конкретну оцінку ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, сукупність усіх фактичних обставин, які в межах складу злочину за ч.2 ст.187 КК України свідчать про його більшу небезпеку. Також, при призначенні обвинуваченому покарання, суд апеляційної інстанції враховує спосіб та обстановку вчинення злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , є рецидив злочину по відношенню, до раніше вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 1 ст.317 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 згідно з вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 26 квітня 2019 року засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком у відповідності до ст.75 КК України тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 затримано 17.09.2019 року.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 18.05.2017 р., який набув чинності 21.06.2017 р.), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Верховний суд у висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо застосування ч. 5 ст.72 КК України, викладеному у справі № 440/853/17 від 13.03.2018 року визначив, що у випадку, коли станом на 20.06.2017 р. особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015р.),відповідно до ч.5 ст.72 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень цього Закону (в редакції від 18.05.2017р.), яким погіршуватиметься становище цієї особи.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення за період з 17.09.2019 (дата затримання обвинуваченого) по дату набрання вироку законної сили включно підлягає зарахуванню ОСОБА_7 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

За таких обставин відповідно до вимог ст.420 КПК України, колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового вироку.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 421, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_11 частково задовольнити.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 21.04.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.187 КК України призначити покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з 06 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Па підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Дзержинського міського суду від 26.04.2019 року, остаточно до відбування ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 7 (сім) років 6 (шість) позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 06 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2019 по дату набрання вироком суду законної сили.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді