справа № 361/2748/22
провадження № 1-кп/361/444/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000401 від 15.02.2023, який надійшов з Броварської окружної прокуратури по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, маючого двох малолітніх дітей 2009 та 2011 року народження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб обґрунтовуючи клопотання тим, що останній обвинувачується у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає, а ризики, що стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не зменшилися та не змінилися, а тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 7 до 10 років); незаконно впливати на свідків, які надавали частково викривальні покази щодо нього, оскільки обвинувачений зможе впливати на них з метою зміни своїх показів; ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного джерела заробітку, офіційно не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, не володіє достатнім рівнем самоконтролю та самоорганізації, просить клопотання задовольнити, так як єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вказаних ризиків є запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Потерпіла ОСОБА_6 вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби за адресою проживання його матері та неповнолітніх дітей : АДРЕСА_3 , посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків, обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, окрім того, він має двох неповнолітніх дітей, які на даний час проживають з матір'ю обвинуваченого у Вінницькій області та яких він має утримувати.

Заслухавши доводи учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

25.01.2024 Броварським міськрайонним судом Київської області обвинуваченому в черговий раз продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.03.2024 включно.

Враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, а саме те, що судовий розгляд після заміни судді за клопотанням сторони захисту розпочався з початку, на даний час всі свідки не допитані, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 .

Оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений у випадку не продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме реальну можливість переховуватися від суду з метою уникнення встановленої законом кримінальної відповідальності. Ризик переховування від суду є актуальним незалежно від стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов'язаними із цим можливими негативними для особи наслідками і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. З огляду на тяжкість пред'явленого обвинувачення небезпідставним є висновок щодо можливого ризику переховування обвинуваченого від суду.

Окрім цього, враховуючи, що судом не допитано усіх свідків сторони обвинувачення, ОСОБА_4 , у разі не продовження йому судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матиме реальну можливість впливати на свідків з метою зміни ними наданих суду показань.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд зазначає, що наявність ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом, при цьому, установлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою зміни або відмови їх від показів.

Крім того, так як ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в ході словесного конфлікту на ґрунті виниклих неприязних відносин спричинив своїй цивільній дружині ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, від якого остання померла, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не володіє достатнім рівнем самоконтролю та породжує обґрунтовані ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії.

Водночас, як відповідний ризик, суд ураховує запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, що може підвищувати ступінь наявних ризиків за певних обставин, наприклад, може спонукати ОСОБА_4 переховуватись без належного повідомлення суду.

Оцінюючи особу обвинуваченого, з врахуванням ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 раніше не судимий, однак на даний час обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відносяться до категорії тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном від 7 до 10 років, ніде не працює, хоч і є особою працездатного віку, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, які проживають з матір`ю обвинуваченого.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі немає.

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя та здоров'я.

Відтак, за наявності встановлених ризиків, суд дійшов переконання, що застосування більш м'якого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, як просили захисник та обвинувачений, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків. Суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м'який, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, суд, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 17.05.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1