У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2024 Справа №607/4891/24 Провадження №1-кс/607/1360/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , у залі суду у м.Тернополі, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, не депутата, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

1. Зміст та суть поданого стороною обвинувачення клопотання, яке розглядається слідчим суддею.

Слідчий СВ Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження №0000542 від 28 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді із письмовим клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказане клопотання мотивовано тим, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження за №0000542 від 28 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

Зі змісту зазначеного клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що 28.02.2024 року близько 10 год. 40 хв. по вул. Гетьмана Мазепи, 1, неподалік ресторану «Маяк», працівниками УПП виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зберігав при собі поліетиленовий пакет на застібку, із кристалічною речовиною, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, з метою подальшого збуту.

28 лютого 2024 року ОСОБА_4 було затримано у порядку статті 208 КПК України.

29 лютого 2024 року в межах кримінального провадження №0000542, повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбані, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Так, при невстановлених слідством обставинах місці та часі у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, при невстановлених слідством обставинах місці та часі ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року незаконно придбав 1 (один) прозорий поліетиленовий пакет на зіп застібку з кристалічною речовиною фіолетового кольору, 1 (один) прозорий поліетиленовий пакет на зіп застібку з речовиною фіолетового кольору, яку зберігав при собі, з метою збуту.

28.02.2024 року близько 10 год. 40 хв. працівниками Управління патрульної поліції та Національної гвардії України, які здійснювали патрулювання по вул. Гетьмана Івана Мазепи у м. Тернопіль, було виявлено ОСОБА_4 , який поводив себе підозріло, під час поверхневої перевірки у останнього виявлено вищевказані речі.

Надалі, під час огляду місця події 28.02.2024 року у ОСОБА_4 виявлено та вилучено 1 (один) поліетиленовий пакет на зіп-застібку, з кристалічною речовиною фіолетового кольору, яка містить PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку ОСОБА_4 зберігав при собі, з метою збуту.

Згідно зі ст. ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори та Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., з наступними змінами та доповненнями, PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено( таблиця №1, список №2).

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбані, зберіганні з метою збуту, особливо небезпечних психотропних речовин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 28.02.2024; висновком експерта №СЕ-19/120-24/2659-НЗПРАП за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів від 29.02.2024; протоколом огляду предмету від 28.02.2024; протоколом огляду предмету від 28.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.02.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 28.02.2024.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, останній може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2) незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), підтверджується тим, що ОСОБА_4 відомі анкетні дані вказаних осіб, тому він зможе схиляти їх до дачі неправдивих показів чи відмовити від дачі показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків та потерпілого, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування.

3) може вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), підтверджується тим, що ОСОБА_4 рініше не судимий, однак, ніде не працює, не має постійного джерела доходу.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи та/або навчання, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та її належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів: застосування застави щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній ніде не працює, не має постійного джерела доходів і перебуваючи на волі, може вчиняти нові злочини, та незаконно впливати на свідків; застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній своєю поведінкою не вважає за необхідне виконувати покладені на нього обов`язки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, враховуючи міру покарання, що може бути призначена за вчинене ним кримінальне правопорушення, з урахуванням вчинення даного злочину; застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також може вчиняти нові злочини і, як зазначено вище, не дотримуватиметься виконання покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, останній своєю поведінкою не вважає за необхідне виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у інших кримінальних провадженнях, у яких останньому обрано саме такий вид запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України - слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину суд визначає у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищенаведених ризиків, тяжкості злочинів, санкції, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, даних про особу підозрюваного, розмір застави який забезпечить його належну поведінку та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК, повинен становити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень.

У випадку задоволення клопотання, внесення застави, визначеної судом, ОСОБА_4 буде рахуватися підозрюваним, стосовно якої обрано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливому переховуванню підозрюваного (обвинуваченого) від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З урахуванням наведеного, слідчий за погодженням з прокурором просить вказане клопотання задовольнити, застосувавши щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у разі сплати визначеного ухвалою слідчого судді розміру застави, просить покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

2. Висловлені учасниками судового засідання процесуальні позиції щодо поданого стороною обвинувачення клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 у судовому засіданні вказане клопотання підтримав із викладених у ньому підстав і мотивів, просив таке задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні висловила свої заперечення щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, з огляду на безпідставність вказаного клопотання. Під час судового розгляду цього клопотання захисник зазначила про недоведеність наведених у клопотанні ризиків, якими ініціатор такого обґрунтовує доцільність застосування відносно її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також адвокат просила врахувати ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_4 п`ять місяців тому повернувся з території Республіки Польща, оскільки проживав та працював у вказаній країні, де на даний час перебуває його сім`я. Крім того, захисник просила врахувати дані про особу підозрюваного, на утриманні в якого перебувають діти та вагітна дружина, а також наявність у нього постійного місця проживання у місті Тернополі. У зв`язку із наведеним, захисник просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у випадку, якщо слідчий суддя дійде переконання про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила визначити останньому мінімальний розмір застави, передбачений нормами КПК України, мотивуючи вказане тим, що всі наявні заощадження її підзахисного знаходяться за кордоном, де на даний час перебуває його сім`я та де він раніше працював.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи та позицію свого захисника адвоката ОСОБА_5 .

3. Норми кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви та оцінка слідчого судді.

Отже, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, думку підозрюваного та заперечення його захисника, надавши таким оцінку, слідчий суддя доходить такого висновку.

Згідно зі статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000542 від 28 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28 лютого 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано у порядку статті 208 КПК України.

29 лютого 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру в межах кримінального провадження №0000542 від 28 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він є уродженцем м. Тернопіль, українець, громадянин України, тимчасово непрацюючий, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

На переконання слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Зокрема, такими документами є: протокол огляду місця події від 28.02.2024 року; висновок експерта № СЕ-19/120-24/2659-НЗПРАП за результатами проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 29.02.2024 року; протокол огляду предмету від 28.02.2024 року; протокол огляду предмету від 28.02.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 28.02.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 28.02.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 28.02.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 28.02.2024 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 28.02.2024 року.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані стороною обвинувачення до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення вказаного злочину підозрюваним ОСОБА_4 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні сторони обвинувачення та доданих до нього матеріалах. При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке у відповідності до частини п`ятої статті 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, сімейного стану, соціальних зв`язків підозрюваного, стану здоров`я підозрюваного, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

4. Висновки слідчого судді.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні сторони обвинувачення, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу.

За встановлених обставин слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, про застосування якого просила сторона захисту в судовому засіданні, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На переконання слідчого судді, даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Також під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який зі слів його захисника має на утриманні дітей та вагітну дружину, що проживають за кордоном, а також постійне місце проживання у місті Тернополі, втім, за наявності прямо передбачених ст.177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

Окрім цього, при прийнятті рішення слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час судового розгляду клопотання ризикам, оскільки зібрані у кримінальному провадженні докази у своїй сукупності вказують на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а також наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також, згідно з ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст.182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, із врахуванням наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, характер такого злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що з урахуванням положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка цілком здатна забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, які передбачені приписами ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слід задовольнити клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного та відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень для внесення на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/4891/24; провадження №1-кс/607/1360/2024 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.03.2024 року.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 00 год. 00 хв. 27 квітня 2024 року, наступні обов`язки: - з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 27 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1