У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

01.04.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі колегії суддів:

головуючої, судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши в присутності прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в режимі відеоконференціїйого захисника ОСОБА_9 , під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою закінчується 09.04.2024, а розгляд даної кримінальної справи триває, прокурором внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжких, провина обвинуваченого на думку сторони обвинувачення підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, на даний час ризики, враховані слідчим суддею та судом при обранні і продовженні запобіжного заходу ОСОБА_8 , продовжують існувати, вони не зменшилися до тієї міри, щоби їм можливо було запобігти шляхом обрання більш мякого запобіжного заходу. Зокрема, існує ризик переховування ОСОБА_8 від суду, оскільки злочин, який інкримінується йому, є особливо тяжким і у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у його вчиненні можливе призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічне позбавлення волі, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для втечі обвинуваченого. Обґрунтованість цього ризику полягає також в тому, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних звязків, можливість зміни ним місця свого проживання. Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, що доводиться характером та обставинами вчинення злочинів, які йому інкримінуються, зокрема наявністю малолітнього потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину. Також існує ризик вчинення обвинуваченим іншого злочину, оскільки усі інкриміновані йому кримінальні правопорушення носять сексуальний характер та вчинялися стосовно малолітньої дитини протягом тривалого часу, систематично, непомітно для батьків. Обвинуваченому відомі місця проживання та інші дані дітей та їх батьків, з якими він тривалий час спілкувався та які необізнані про його злочинну діяльність, а тому є підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність, а саме вчиняти дії сексуального характеру відносно дітей, що свідчить про його небезпеку та загрозу з його сторони для статевої свободи та недоторканності інших осіб. При ініціюванні питання про продовження тримання під вартою обвинуваченого сторона обвинувачення виходить із того, що судове рішення, зокрема про обрання запобіжного заходу, повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У даному випадку наявний суспільний інтерес, який, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Підставою обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити новий злочин, чим перешкоджатиме розгляду кримінального провадження, та неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом обрання більш мякого запобіжного заходу. Просить продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

ОСОБА_8 та його захисник заперечують проти задоволення клопотання та продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, захисник просить змінити такий на домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведені, а усі доводи прокурора зводяться до припущень.

Представник потерпілих ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця увязнення.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою ст.176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.177,178,183 КПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді при обранні запобіжного заходу, не зменшились.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, особливо тяжких, за вчинення окремих з них передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі.

У своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26 січня 1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Суд доходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, можливість впливати на потерпілих та свідків, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи із характеру інкримінованих йому злочинів.

Покликання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на те, що наявність ризиків, наведених прокурором, ґрунтується виключно на припущеннях, не заслуговують на увагу, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обовязково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів на умовах, визначених в ухвалі Городоцького районного суду Львівської області від 01.02.2023 в частині визначення розміру застави та виконання обов`язків відповідно, не вбачає можливості запобігти наявним ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 196, 197, 331 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 30 травня 2024 включно на умовах, визначених в ухвалі Городоцького районного суду Львівської області від 01.02.2023 в частині визначення розміру застави та виконання обов`язків, відповідно.

Копію ухвали для виконання направити адміністрації ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію ухвали вручити прокурорам та обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 01.04.2024.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3