"05" липня 2024 р. Справа № 363/1848/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.02.2013 року, за ознаками вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 358 КК України.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що26.02.2013 року до Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в березні 2009 року гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є сестрою заявника, підробила документи на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання у власність його частини.

29.07.2016 року в ході розслідування даного кримінального провадження на підставі ухвали Вишгородського районного суду від 26.07.2016 року отримано тимчасовий доступ та вилучено з КП «Вишгородське БТІ» інвентаризаційну справу №780 на будинок АДРЕСА_1 .

23.04.2024 року потерпілому ОСОБА_5 т.в.о. начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУП в Київській області ОСОБА_7 надіслано запит, зареєстрований канцелярією Вишгородського РУП ГУНП в Київській області за №2282, в порядку ст.93 КПК України, з метою отримання від потерпілого оригіналу документа для дослідження - свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого ОСОБА_5 . виконавчим комітетом Вишгородського горсовета Ради депутатів трудящих, від 30.10.1973 року, який належить ОСОБА_5 , зберігався у останнього та на який ОСОБА_5 посилається в своїх показаннях щодо визначення права особистої власності на весь будинок АДРЕСА_3 .

01.05.2024 року до сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_5 добровільно надав т.в.о. начальника сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 оригінал документа для проведення судово-технічної експертизи документів свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого виконавчим комітетом Вишгородського горсовета Ради депутатів трудящих на ім`я ОСОБА_5 , від 30.10.1973 року, яке посвідчує належність на право особистої власності будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 .

01.05.2024 року сектором дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області призначено судово-технічну експертизу документів, на дослідження якої направлено наданий ОСОБА_5 оригінал свідоцтва на право особистої власності жилого будинку АДРЕСА_2 від 30.10.1973 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 , та інвентаризаційну справу №780 на будинок АДРЕСА_1 , проведення якої доручено київському відділенню Національного Наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса».

Згідно висновку експерта №440 судової технічної експертизи документів Київського відділення Національного Наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса» від 29.05.2024 року, в друкований текст реквізитів свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок місто Вишгород «30» октября 1973 р. виданого виконавчим комітетом Вишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств внесені зміни шляхом видалення (підчистки) первинного друкованого тексту.

Постановою дізнавача ВП №2 СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 10.06.2024 року свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 . виконавчим комітетомВишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств від 30 октября 1973 року, після проведення експертизи, визнано речовим доказом.

Враховуючи викладене та той факт, що вказане майно відповідає критеріям частини першої статті 98 КПК України, з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, прокурор просить накласти арешт на вказане свідоцтво.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила накласти арешт на свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 виконавчим комітетом Вишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств від 30 октября 1973 року, власником (користувачем) якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони користування та розпорядженням. Крім того, зазначила, що власником майна та його представником подається ряд клопотань, на даний час досудове розслідування триває, встановлюються всі обставини кримінального правопорушення, зокрема, шляхом призначення додаткових експертиз, а тому просить клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане свідоцтво яке зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Представник власника майна у судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечувала в повному обсязі та зазначила, що відповідні відомості за заявою ОСОБА_5 були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 27.02.2013 року, однак, до теперішнього часу в рамках даного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак, строки притягнення до відповідальності у даному кримінальному провадженні закінчуються. Крім того, зазначила, що ОСОБА_5 добровільно було надано свідоцтво, про яке йдеться в клопотанні, для проведення експертизи, враховуючи викладене, доводи, що вказаний документ може бути знищений або зіпсований є безпідставними, а відтак вважає, що відсутні підстави для накладення арешту. Також додала, що вказаний документ не несе ніякою юридичної сили, оскільки наявне рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до якого ОСОБА_5 є власником , а тому вказане свідоцтво є пам`яткою для ОСОБА_5 .. У зв`язку з викладеним, просить передати вказаний документ на відповідальне зберігання ОСОБА_5

Власник майна в судовому засіданні підтримав думку представника.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, власника майна та його представника, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Відповідно до ст. 173 ч.2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Судом встановлено, що сектором дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000329 від 27.02.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.358 КК України.

Так, 26.02.2013 року до Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в березні 2009 року гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є сестрою заявника, підробила документи на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання у власність його частини.

27.02.2013 року відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000329, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.358 КК України.

Згідно постанови дізнавача ВП №2 СД Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 . виконавчим комітетомВишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств від 30 октября 1973 року, наданого ОСОБА_5 , визнано речовим доказом.

Отже, враховуючи, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого 30.10.1973 на ім`я ОСОБА_5 , з виявленими на документі ознаками підроблення визнано речовим доказом, яке має істотне значення для досудового розслідування, оскільки потребує подальшого дослідження під час проведення експертиз з метою встановлення всіх обставин вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає частковому задоволенню, а саме накласти арешт на свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 . виконавчим комітетомВишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств від 30 октября 1973 року, шляхом заборони користування та розпорядження.

При цьому зазначений спосіб арешту слідчий суддя вважає необтяжливим в розумінні встановлення балансу інтересів досудового розслідування й обмеження прав особи на володіння майном, який є прийнятним і виправданим для втручання у вказані права з метою виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене клопотання ґрунтується на вимогах Закону, достатніх доказах а тому підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 виконавчим комітетом Вишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств від 30 октября 1973 року, власником (користувачем) якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони користування та розпорядженням до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 , виданого на ім`я ОСОБА_5 виконавчим комітетом Вишгородського горсовета Ради депутатів трудящих Комбінат комунальних підприємств від 30 октября 1973 року, власником (користувачем) якого є ОСОБА_5 , зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Повний текст ухвали проголошено 05.07.2024 року о 12.30 годині.

Копію ухвали направити до Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області та до Вишгородської окружної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, у відповідності до вимог ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1