ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/365/24 Справа № 705/356/20 Категорія: ч. 2 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року, якою клопотання прокурора задоволено, та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 09 травня 2024 року включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 14.03.2024, прокурор 01.03.2024 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість завершення розгляду справи до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про запобіжний захід.

Прокурор ОСОБА_10 , який входить у групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, у судовому засіданні суду першої інстанції підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити з підстав, що в ньому зазначені.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи, що ризики, зазначені прокурором, нічим не доведені, є надуманими та необгрунтованими. Вважали, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року, якою клопотання прокурора задоволено, та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 09 травня 2024 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просять:

1.Скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.03.2024 року.

2.Застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що вказана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи, та те, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Наголошує, що кримінальне провадження відносно нього розглядається на протязі тривалого періоду, а саме 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців, тому просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 14.03.2024, прокурор 01.03.2024 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість завершення розгляду справи до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про запобіжний захід.

Клопотання обгрунтовано тим, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена лише запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

На думку прокурора, на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, є особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, та на шлях виправлення не став.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що ризики, які слугували підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не відпали, а можливість застосування альтернативних запобіжних заходів обвинуваченому не в змозі гарантувати його належну поведінку, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, тому наявна необхідність у збереженні такого запобіжного заходу із визначенням строку. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів зважає також на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, або довічним позбавленням волі. ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічний злочин. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на потерпілого та свідків; тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Також на думку колегії суддів, оскільки ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічний злочин, існують обґрунтовані доводи у вчиненні цією особою кримінального правопорушення, а також ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 березня 2024 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на строк 60 днів залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -