Провадження № 1-кп/643/331/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003344 від 24.09.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, який офіційно не працевлаштований, пенсіонер за віком, раніше не судимий, зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 (обвинувачений) 23.09.2023 у вечірній час, більш точний час не встановлений, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої разом із своєю знайомою ОСОБА_6 . Під час вживання алкогольних напоїв, приблизно о 22-45 год., більш точний час не встановлений, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час якого у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_6

23.09.2023 приблизно о 23-00 год., більш точний час не встановлений, ОСОБА_8 , діючи з метою реалізації вказаного раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи швидко та продумано, бажаючи настання можливих наслідків своїх дій у вигляді настання смерті ОСОБА_6 , в момент коли остання відпочивала на дивані, взяв у приміщенні будинку ніж, після чого підійшов до ОСОБА_6 .

Далі ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя потерпілої, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який має колюче-ріжучі властивості, бажаючи настання смерті ОСОБА_6 , обхопив шию останньої лівою рукою та, тримаючи ніж у правій руці, наніс ОСОБА_6 один удар по тулубу у підключичну ділянку грудної клітини справа, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням правої легені та серця, з розвитком крововтрати, яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 померла на місці скоєння злочину.

Згідно висновку судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_6 стало проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням правої легені та серця, що призвело до розвитку гострої крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_5 визнається винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Надав показання, згідно яких підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно вказані час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані вході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні та достатні гарантії справедливого судового розгляду і відмова обвинуваченого від дослідження доказів у повному обсязі не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Ураховуючи наведене, визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_5 вдівець, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно виписки з історії хвороби № 7039 від 30.04.2021, обвинувачений хворіє на облітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок; хронічну ішемію III-IV ступеню; трофічну виразку 1 пальця лівої стопи; кардіосклероз; гіпертонічну хворобу ІІ ступеня.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Прокурором було зазначено, що в ході судового провадження з боку обвинуваченого мало місце щире каяття.

Суд констатує, що в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений неодноразово висловлював жаль та каяття з приводу вчиненого ним злочину. Згідно пояснень обвинуваченого, прокурора та захисника, обвинувачений безпосередньо після вчинення ним злочину, усвідомивши його наслідки, намагався скоїти самогубство. Вказані обставини підтверджуються даними виписки з медичної карти № 504 від 24.09.2023, згідно якої у обвинуваченого під час обстеження 24.09.2023 виявлені різана рана на шиї та зап`ясті лівої руки.

Ураховуючи наведене, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вказана обставина визнана обвинуваченим та підтверджується даними виписки з медичної карти № 504 від 24.09.2023, згідно якої у обвинуваченого під час обстеження 24.09.2023 о 08-20 год. встановлений стан алкогольного сп`яніння.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

Прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Захисник просила застосувати положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, у виді позбавлення волі на строк 5 років. Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України), у виді позбавлення волі на строк 5 років з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Повертаючись до обставин даної справи, суд констатує, що в ході судового провадження встановлено одну обставину, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого. Між тим підставою для застосування положень ст. 69 КК України є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Також суд враховує, що обвинуваченим вчинений особливо тяжкий умисний насильницький злочин, наслідки якого у виді смерті людини є невідворотними.

Ураховуючи наведене, а також наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Одночасно суд, незважаючи на наявність однієї обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , вважає за можливе призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією відповідної статті, з огляду на таке.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого, його захисника та прокурора, а також матеріалів справи, обвинувачений безпосередньо після вчинення ним злочину, усвідомивши його наслідки, намагався скоїти самогубство. В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений багаторазово висловлював жаль та розкаяння з приводу того, що позбавив життя іншу людину. За таких обставин суд приходить до переконання, що обвинувачений зробив для себе належні висновки та призначення йому покарання у мінімальному розмірі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд ураховує похилий вік обвинуваченого, яку виповнилось 67 років; стан його здоров`я, зокрема наявність численних захворювань, які зазначені вище; відсутність фактів притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності в минулому.

Також суд ураховує пояснення обвинуваченого, згідно яких він вживав алкогольні напої у зв`язку з тим, що виповнилось півроку з дати загибелі його сина-військовослужбовця під Бахмутом.

Ураховуючи наведене, суд приходить до переконання, що призначення обвинуваченому покарання у виді мінімального розміру санкції ч. 1 ст. 115 КК України (позбавлення волі на строк 7 років) буде відповідати принципам законності, гуманізму та індивідуалізації; забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами обвинуваченого та захистом інтересів держави й суспільства; буде необхідним та достатнім для забезпечення основної мети покарання, а саме виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо початку строку відбування покарання

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.09.2023, та ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023, обвинувачений затриманий 24.09.2023.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що фактично затриманий 24.09.2023.

Ураховуючи наведене, початок строку відбування покарання обвинуваченому суд обчислює з 24.09.2023, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Щодо запобіжного заходу

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід в подальшому був продовжений ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 та від 31.01.2024.

Відповідно до ст. 374 КПК України суд у вироку в тому числі зазначає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, який має застосовуватись до обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд керується таким.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обвинувачений згідно даного вироку визнаний винним у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, йому призначено покарання у виді позбавлення волі, яке виконується реально.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що обвинувачений згідно даного вироку визнається винним у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, суд приходить до висновку щодо доведеності ризиків, зокрема ризику переховування обвинуваченого через тиск тягаря можливого відбування покарання, та неможливості запобігання вказаному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від суду, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого залишити обраний раніше, а саме тримання під вартою.

Щодо інших питань

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Питання про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, у загальному розмірі 38954,36 грн. суд вирішує у відповідності до ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України з урахуванням позиції учасників судового провадження.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 24.09.2023 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою (строк попереднього ув`язнення) з 24.09.2023 року, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 38954,36 грн.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 на наступне майно: мобільний телефон «Meizu» з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлений на столі у кухонному приміщенні; мобільний телефон «Microsoft», виявлений на подвір`ї будинку на столі з пошкодженим екраном; сумку жіночу з гаманцем та дисконтними картками, виявлену на дивані у кімнаті біля трупу; простирадло з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлене на дивані біля трупу; 2 ножі з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлені у кухонному приміщенні та у приміщенні кімнати № 1; 9 ножів, виявлених у приміщеннях будинку; 3 скляні стопки; 2 порожніх скляних пляшки; 1 відрізок липкої стрічки (ВЛС) зі слідами пальців рук з поверхні пляшки, виявленої у кухонному приміщенні будинку; 1 ВЛС зі слідом рук з поверхні стопки, виявленої у кухонному приміщенні; 4 ВЛС зі слідами пальців рук з поверхонь пляшок з миючими засобами, виявленими у кімнаті № 1 будинку; 2 ВЛС зі слідами рук з поверхонь пляшок, виявлених на вулиці на подвір`ї будинку; 3 змиви речовини бурого кольору з підлоги кухонного приміщення, кімнати № 1, кімнати № 2; 1 змив речовини з підлоги кімнати № 1; 1 змив на ватну паличку з поверхні стопки з вулиці.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25.09.2023 на наступне майно: штани сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; футболку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Meizu» з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлений на столі у кухонному приміщенні; 9 ножів, виявлених у приміщеннях будинку; 3 скляні стопки, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області - повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Microsoft», виявлений на подвір`ї будинку на столі з пошкодженим екраном; сумку жіночу з гаманцем та дисконтними картками, виявлену на дивані у кімнаті біля трупу; простирадло з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлене на дивані біля трупу; 2 ножі з нашаруванням речовини бурого кольору, виявлені у кухонному приміщенні та у приміщенні кімнати № 1; 2 порожніх скляних пляшки; штани сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; футболку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області - знищити.

Речові докази, а саме: 1 ВЛС зі слідами пальців рук з поверхні пляшки, виявленої у кухонному приміщенні будинку; 1 ВЛС зі слідом рук з поверхні стопки, виявленої у кухонному приміщенні; 4 ВЛС зі слідами пальців рук з поверхонь пляшок з миючими засобами, виявленими у кімнаті № 1 будинку; 2 ВЛС зі слідами рук з поверхонь пляшок, виявлених на вулиці на подвір`ї будинку; 3 змиви речовини бурого кольору з підлоги кухонного приміщення, кімнати № 1, кімнати № 2; 1 змив речовини з підлоги кімнати № 1; 1 змив на ватну паличку з поверхні стопки з вулиці; CD-R диск із аудіозаписом діалогу з оператором «102»; CD-R диск із аудіозаписом діалогу з оператором «103»; DVD-R диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1