ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6460/23
Провадження № 1-кс/210/712/24
У Х В А Л А

іменем України

17 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, клопотання адвоката ОСОБА_3 , котра діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження №0000291, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2024 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , котра діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження №0000291, в якому заявник просила суд скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 16.08.2022 року у справі №214/3959/22 у кримінальному провадженні №0000291 від 13.08.2022, а саме на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник зазначила, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки арештоване майно не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 не має жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та не має жодного статусу в рамках кримінального провадження №0000291 від 13.08.2022 року на підставі якого накладено арешт на майно. Майно на яке накладено арешт належить ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 25.06.2020 року посвідченого ОСОБА_6 . приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу. Підписання договору з боку продавця ОСОБА_7 було здійснено довіреною особою ОСОБА_8 за довіреністю посвідченою 14.02.2018 року №53/138-8/77-2018-6-632 виданого нотаріусом міста Москва. Відтак, угода від 25.06.2020 року не має жодного відношення до вищевказаної кримінальної справи, нотаріусом було вчинено всі дії щодо перевірки повноважень представників сторін, вказаний договір купівлі-продажу ні ким не оскаржувався та не оскаржується. Таким чином, з 25.06.2020 року ОСОБА_4 є добросовісним власником майна, набути у встановленим законом порядку та не має відношення до обставин кримінального провадження №0000291 від 13.08.2022, які відбулися у 2022 року. У зв`язку з чим, заявник звернулась до суду з вказаним клопотанням.

Заявник - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та задовольнити клопотання.

Прокурор до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року клопотання дізнавача СД ВП №4 КРУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 15.08.2022 по кримінальному провадженню №0000291 від 13.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна задоволено та наклаено арешт із подальшою забороною розпорядження та відчуження на об`єкт нерухомого майна , а саме: квартиру АДРЕСА_2 (вісім), яка належить згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 15.08.2022 рік нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_4 .

Підставою задоволення вказаного клопотання слідчим суддею зазначено, що відповідно до витягу з ЄРДР, 12.08.2022 до ВП №4 Криворізького РУП з письмовою заявою звернулась ОСОБА_10 , яка є приватним нотаріусом з проханням притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка надала заявниці документ з ознаками підробки. Обставини події встановлюються.

Крім того до правоохоронних органів звернувся представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 та просив вжити негайних засобів щодо зупинення незаконного відчуження майна потерпілого невстановленими особами, втому числі і накладання арешту на нерухоме майно рішенням суду.

Під час досудового розслідування 14.08.2022 допитано свідка ОСОБА_10 отримано відповідь щодо можливого перетину державного кордону України ОСОБА_12 .

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на праві власності ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_2 (вісім), яка належить згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 15.08.2022 рік нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_4 .

На підставі чого, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах кримінального провадження встановлена наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, що тягне за собою необхідність накладення на них арешту задля його збереження та недопущення подальшого його незаконно відчуження.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали, що слідчий суддя дійшов висновку, про накладення арешту, з метою збереження речових доказів.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження також, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 червня 2020 року який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №675, вказаний договір був укладений між громадянином України ОСОБА_8 , яка діяла як представник ОСОБА_7 на підставі довіреності посвідченої 14 лютого 2018 року за реєстром №53/138-ц/77-2018-6-632 ОСОБА_13 , тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса міста Москва ОСОБА_14 та громадянином України ОСОБА_4 . Відповідно до п. 1 вказаного Договору ОСОБА_7 , передає у власність, а ОСОБА_4 , сплачує вартість за ціною та у порядку, передбаченого цим договором та приймає у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Накладаючи арешт на вказаний об`єкт нерухомого майна, слідчий суддя виходив з того, що з метою забезпечення цілей кримінального провадження, вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.170 КПК України, що тягне за собою необхідність накладення на них арешту задля його збереження.

Разом з тим, ОСОБА_4 , власність якого на об`єкт нерухомого майна підтверджується договором купівлі-продажу від 25.06.2020 року та який не перебуває в жодному процесуальному статусі у кримінальному провадженні, а відтак не є тією особою арешт на майно якої можливо накласти з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також застосувати спеціальну конфіскацію.

Також, прокурором не надано будь-яких доказів на підтвердження відповідності об`єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , критеріям речового доказу, а саме те, що воно було одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, як не доведено, що ОСОБА_4 набув права власності на означений вище об`єкт нерухомості безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знав або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Крім того, з ухвали слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2022 року встановлено, що 12.08.2022 до ВП №4 Криворізького РУП з письмовою заявою звернулась ОСОБА_10 , яка є приватним нотаріусом з проханням притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка надала заявниці документ з ознаками підробки. З обґрунтування поданої заяви та з показів ОСОБА_10 , було встановлено, що 12.08.2022 року о 10:32 годині, остання знаходилась на своєму робочому місці в приміщенні приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу за адресою: АДРЕСА_3 , в цей час зателефонував невідомий чоловік з номеру м.т. НОМЕР_1 , з проханням посвідчити довіреність з наданого зразка. Приблизно о 10:46 години на електронну адресу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надіслано зразок довіреності. Приблизно о 12:00 годині з`явилася особа, котра була зазначена в довіреності як довіритель та надала паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 19.05.2011 року, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після перевірки документів по всіх реєстрах, зокрема базі даних МВС щодо недійсних документів, підстав для відмови не виявлено.

В обґрунтуванні довіреності було зазначено те, що ОСОБА_7 уповноважує громадянина України - ОСОБА_15 , бути представником Довірителя з питань розпорядження (відчуження будь-яким чином, в тому числі, але не виключно шляхом укладання договорів купівлі-продажу, міни, дарування, внесення до статутного капіталу господарських товариств) зазначеними в Довіреності об`єктами нерухомого майна, в тому числі з питань набуття права на частку в статутному капіталі господарських товариств за рахунок внесення Довірителем додаткового вкладу у вигляді зазначених в цій Довіреності об`єктів нерухомого майна, які належать Довірителю на праві власності, а також з питань відчуження належної Довірителю частки у статутному капіталі господарських товариств, право власності на яку виникне у Довірителя у майбутньому на користь інших учасників господарського товариства (надалі - Товариства); а саме: квартира АДРЕСА_2 (вісім), яка належить згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 15.08.2022 рік нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_4

Натомість, з наданого договору купівлі-продажу від 25 червня 2020 року який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №675, слідчим суддею встановлено, що вказаний договір був укладений між громадянином України ОСОБА_8 , яка діяла як представник ОСОБА_7 на підставі довіреності посвідченої 14 лютого 2018 року за реєстром №53/138-ц/77-2018-6-632 ОСОБА_13 , тимчасово виконуючої обов`язки нотаріуса міста Москва ОСОБА_14 .

Тобто, довіреність ОСОБА_7 на уповноваження громадянина України - ОСОБА_15 бути представником Довірителя не має жодного відношення до укладеного 25 червня 2020 року Договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №675

Керуючись, ст.13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , котра діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, поданого в рамках кримінального провадження №0000291 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 16.08.2022 року у справі №214/3959/22 у кримінальному провадженні №0000291 від 13.08.2022, а саме на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_4 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1