У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

21 травня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 р. про повернення скарги ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,

в с т а н о в и л а :

20 травня 2024 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2024 року, якою скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, повернуто особі, яка її подала.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам закону, вважаю, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає поверненню з таких підстав.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14.12.1999 р. № 10-рп/99 та від 14.07.2021 р. № 1-р/2021 зазначено, що українська мова, як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Частиною 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 р. № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У ч. ч. 1, 2 ст. 14 вказаного Закону передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом із цим, за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Окрім того, ч. 1 ст. 29 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають документи державною мовою.

Отже, згідно з Конституції України, КПК України та зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень та в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову, що також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Також, у ст. 396 КПК України визначено вимоги до апеляційної скарги, яка має бути подана в письмовій формі. В апеляційній скарзі зазначаються: найменування суду апеляційної інстанції; прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; перелік матеріалів, які додаються.

Тобто, враховуючи наведене, при оскарженні судового рішення до апеляційного суду скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову, що надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст. 396 КПК України та визначитись щодо прийняття скарги до провадження.

Так, зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона викладена іншою мовою а не державної, що в свою чергу є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Той факт, що апеляційна скарга ОСОБА_2 викладена іншою мовою, а не державною, на переконання судді-доповідача не свідчить про те, що апеляційний суд, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, автоматично зобов`язаний прийняти її до провадження. При цьому, заявник не зазначив будь-яких даних про існування перешкод для дотримання вимог Закону.

Водночас, апеляційний суд позбавлений можливості залишити апеляційну скаргу без руху для усунення недоліків з огляду на наступне.

За змістом вимог ч. 1 ст. 399 КПК України таке процесуальне рішення, як залишення скарги без руху, застосовується до апеляційних скарг на вирок чи ухвалу суду першої інстанції.

Разом із тим, діючим КПК України, передбачені особливості апеляційної перевірки ухвал як слідчих суддів, так і ухвал суду про обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, спрощений порядок подачі апеляційної скарги, обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги, невідкладність у вирішенні питань про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих, що унеможливлює прийняття такого рішення, щодо апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів або ухвал суду про обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже, за наведених обставин доходжу висновку, що у разі подання апеляційної скарги у порядку ст. ст. 422, 422-1 КПК України, складеної іншою мовою, положення ст. 398, ч. 1, 2 п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України до такої скарги не застосовуються. В такому випадку, суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену не українською мовою, особі, яка її подала.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові по справі № 521/12324/18 від 19.09.2022 р.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, заявник ОСОБА_2 має право звернутись до адвоката або до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги задля забезпечення його можливості звернення з апеляційною скаргою, яка відповідає вимогам законодавства.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_3