Справа №591/7360/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/582/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в якій він просив вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023 змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з 240 год громадських робіт на 80 год громадських робіт.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді 240 год громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2745,76 грн судових витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник просив врахувати, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та має двох неповнолітніх дітей і одну малолітню дитину 2019 року народження.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 14.05.2021 ОСОБА_8 уклала усний договір про здачу в оренду ОСОБА_9 належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 терміном на 2 місяці. 15.06.2021 близько 14.45 год., коли орендарка ОСОБА_9 була відсутня у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_8 прийшла до вказаної квартири для вирішення побутових питань та власним ключем відчинила вхідні двері квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_8 в одній із кімнат побачила ноутбук «HP-15-db0263ur (4RK36EA), с.н. CNP8381STT», планшет «Assistant AP-804» та грошові кошти в сумі 500 доларів США (згідно курсу НБУ становить 13497,85 грн та, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що її дії є таємними від власника майна та остання відсутня у вказаній квартирі, ОСОБА_8 взяла з кімнати ноутбук «HP-15-db0263ur (4RK36EA), с.н. CNP8381STT», вартістю 4378 грн., планшет «Assistant AP-804», вартістю 798 грн. та грошові кошти в сумі 500 доларів США (згідно курсу НБУ становить 13497,85 грн.), що належать ОСОБА_9 , після чого залишила квартиру і розпорядилась викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з 240 год громадських робіт на 80 год громадських робіт, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно розглянув кримінальне провадження, на підставі неупередженого судового розгляду та аналізу досліджених у судовому засіданні доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вказані обставини апелянтом також не оскаржуються.

Водночас, сторона захисту не оспорюючи вид призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, просив зменшити їх тривалість з 240 год громадських робіт на 80 год громадських робіт.

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності з доводами апелянта колегія суддів вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними.

Так, згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суд повинен дотримуватися вимог кримінального закону і враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів справи призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачена вчинила кримінальний проступок, дані про її особу, яка не судима, на обліку в диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, має трьох дітей (двох неповнолітніх та одну малолітню), а також відсутність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що обтяжують покарання і дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої і попередження скоєння нею нових злочинів слід призначити покарання у виді громадських робіт строком на 240 год.

В апеляційній скарзі захисник, як на підставу для зменшення строку громадських робіт з 240 год на 80 год для ОСОБА_8 , просив врахувати, що остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та має двох неповнолітніх дітей і одну малолітню дитину 2019 року народження, однак вказані обставини вже враховані судом при призначенні обвинуваченій покарання.

Інших обставин, які б давали підстави для задоволення вимог апелянта останнім не наведено та колегією судді не встановлено.

Також апеляційним судом не встановлено і істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни чи скасування вироку суду, а тому, вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023, колегія суддів вважає за необхідне залишити без зміни, як такий, що узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України, а апеляційну скаргу захисника на цей вирок слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 11.08.2023, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4