Справа №463/3514/24
Провадження №1-кс/463/4001/24
У Х В А Л А

22 травня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника вилученого майна ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , заінтересованої особи ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000593 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

встановив:

21.05.2024 року слідчий СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 20.05.2024 в період часу з 14 години 58 хвилин по 15 годину 42 хвилин, в приміщенні квартири, що за адресою АДРЕСА_1 , детальний перелік якого відображено у прохальній частині поданого слідчим клопотання та протоколі обшуку від 20.05.2024 року.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.02.2024 за адресою: АДРЕСА_2 із письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , моб. НОМЕР_1 , з проханням прийняти міри до візуально знайомої особи, яку він знає, як ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в період часу з грудня 2023 року по січень 2024 року, перебуваючи в центральній частині м.Львова шляхом обману та зловживання довірою заволодів його грошовими коштами в сумі 28 300 доларів США, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

В ході проведення досудового розслідування старшим слідчим СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 16.05.2024 справа №463/3514/24, провадження №1-кс/463/3888/24, 20.05.2024 в період часу з 14 години 58 хвилин по 15 годину 42 хвилин, проведено обшук в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення якого виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий.

Речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою слідчого від 20.05.2024 року визнано речовими доказами по справі.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Майно, на яке слідчий просить накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні зазначив, що подане клопотання про накладення арешту підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в ньому, та просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно.

Власник вилученого майна ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечили з підстав його необгрунтованості та безпідставності. Зазначили, що вилучений в ході обшуку телефон є особистою власністю ОСОБА_4 , яка, крім того, є власником квартири, що за адресою АДРЕСА_1 , в якій проводився обшук. Жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження в межах якого проведено обшук у її житлі не має, фігурантом такого не є. Більше того, згідно ухвали про надання дозволу на обшук такий проводився за адресою АДРЕСА_1 , як за місцем проживання ОСОБА_11 , який є близьким знайомим ОСОБА_4 . На вилученому телефоні відсутня будь-яка необхідна для слідства інформація, про що також зазначала ОСОБА_4 слідчому в ході обшуку та вказувала на те, що надає дозвіл на огляд телефона з метою перевірки вказаних покликань. Однак, такі зауваження слідчим було проігноровано та не взято до уваги. Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що самостійно виховує малолітню доньку, яка відвідує садочок, а тому телефон їй необхідний для підтримання контакту з дитиною та мамою.

Крім того, адвокат ОСОБА_5 представив суду копію розписки, згідно якої потерпілий ОСОБА_9 жодних матеріальних претензій до ОСОБА_6 не має.

Заінтересована особи ОСОБА_6 в судовому засіданні надав пояснення, якими фактично підтвердив надані власником вилученого майна ОСОБА_4 та її представником - адвокатом ОСОБА_5 пояснення про те, що вилучений телефон є особистою власністю ОСОБА_4 , яка жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження в межах якого проведено обшук у її житлі не має, фігурантом такого не є.

Заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважаю, що в клопотанні слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000593 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.02.2024 за адресою: АДРЕСА_2 із письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , моб. НОМЕР_1 , з проханням прийняти міри до візуально знайомої особи, яку він знає, як ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в період часу з грудня 2023 року по січень 2024 року, перебуваючи в центральній частині м.Львова шляхом обману та зловживання довірою заволодів його грошовими коштами в сумі 28 300 доларів США, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

В ході проведення досудового розслідування старшим слідчим СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 16.05.2024 справа №463/3514/24, провадження №1-кс/463/3888/24, 20.05.2024 в період часу з 14 години 58 хвилин по 15 годину 42 хвилин, проведено обшук в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення якого виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся слідчий.

А саме: мобільний телефон Apple Iphone 15 Pro MAX із сім-картою оператора ПрАТ «Київстар», який упаковано в спецпакет НПУ PSP 1222888.

Факт проведення обшуку стверджується долученою до матеріалів клопотання копією протоколу обшуку від 20.05.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.05.2024 року, надано дозвіл на проведення обшуку.

Речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою слідчого від 20.05.2024 року визнано речовими доказами по справі.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Обгрунтовуючи мотивованість та підставність заявленого клопотання щодо накладення арешту на вилучений в ході обшуку мобільнйи телефон, слідчий зазначає про те, що вказане майно є речовим доказом в кримінальному провадженні. А тому з метою його збереження, забезпечення завдань кримінального провадження виникла необхідність в накладенні арешту.

Оцінюючи зазначені вище покликання слідчого, суд вважає такі недоведеними, оскільки ні з представленного клопотання, ні з долученого до нього письмових документів, в тому числі витягу з ЄРДР, не можливо встановити, а відтак, на думку суду, незрозумілим є те, яке значення для розслідуваного кримінального правопорушення має вказане майно та доказом яких обставин вчиненого правопорушення є вилучений в ході проведення зобшуку мобільний телефон. Більше того, для виявлення та фіксації яких саме обставин вчиненого кримінального правопорушення необхідний вказаний мобільний телефон зважаючи на те, що такий вилучено безпосередньо у ОСОБА_4 , яка є власником квартири, що за адресою АДРЕСА_1 , в якій проводився обшук. Представником органу досудового розслідування не представленого жодних доказів на спростування покликань про те, що ОСОБА_4 жодного відношення до розслідуваного кримінального провадження в межах якого проведено обшук у її житлі не має, фігурантом такого не є, а тому вилучене безпосередньо в неї (її особисте) майно не може бути речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Можливістю оглянути вилучений мобільний телефон з дозволу власника слідчий в ході обшуку не скористався та таких покликань власника також не спростував.

А відтак суд вважає покликання слідчого, зазначені у поданому клопотанні, про необхідність накладення арешту на мобільний телефон з метою збереження речового доказу формальними та належним чином необгрунтованими.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що слідчим не доведено мотивованості та обгрунтованості поданого клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно. А тому в клопотанні суд відмовляє.

Керуючись вимогами ст. ст.117,170-173,309,395 КПК України, -

постановив:

В клопотанні слідчого СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000593 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1