Справа № 464/2422/24
пр.№ 1-кп/464/377/24
УХВАЛА

31 травня 2024 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 24.03.2024, про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України,

встановив:

на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 24.03.2024, про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 21.03.2024 приблизно о 00.05 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив йому поверхневу рану на нижній губі справа, крововиливи і садна на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи справа, які згідно з висновком експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 21.03.2024 приблизно о 00.05 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив йому множинні синці на обличчі, наскрізну рану верхньої губи справа, садно-подряпину у лівій завушній ділянці, травму голови та обличчя у вигляді струсу головного мозку, наскрізної рани верхньої губи, синців обличчя, садна-подряпини в лівій завушній ділянці. Травма голови зі струсом мозку, наскрізна рана губи згідно з висновком експерта відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, а садно-подряпина, синці відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України.

31.05.2024 потерпілий ОСОБА_4 , а також потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 звернулись до суду з заявами про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 подану заяву підтримав, вказав, що на нього не чинився жодний тиск перед подачею такої. Зазначив, що отримав тілесні ушкодження вказані в обвинувальному акті. Вказав, що із обвинувачем не знайомий, жодних відносин не підтримував, йому було спричинено тілесні ушкодження у кімнаті гуртожитку, де він тимчасово проживає у зв`язку із навчанням. Однак, так як йому відшкодовано збитки, просив заяву задовольнити, та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відмовою від обвинувачення.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 вказав, що йому також було спричинено тілесні ушкодження в кімнаті гуртожитку. Зазначив, що обвинуваченого в кімнату не впускали, його до цього не знали. Обвинувачений двері у їхню кімнату вибив, та потім спричинив їм тілесні ушкодження, вказані у обвинувальному акті. Так як йому відшкодовано повністю усі збитки, подав заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку із відмовою від обвинувачення. Наслідки задоволення заяви йому відомі. Просить заяву задовольнити.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 подане сином клопотання підтримала, оскільки таке складено без будь-якого тиску. Підтвердили, що їх позиція є добровільною, просить кримінальне провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав подані потерпілими заяви, просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України. Вказав, що дійсно перебував у гуртожитку, потерпілих не знав, хотів зайти у кімнату останніх, однак неповнолітній потерпілий висловився до нього нецензурно та зачинив двері, після чого він двері вибив та наніс удари потерпілим.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо закриття кримінального провадження, оскільки потерпілі відмовилися від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, а така відмова є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочато слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, у тому числі ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

З цього слідує, що приписи вищевказаних норм в сукупності дають можливість суду застосовувати підстави для закриття кримінального провадження за наявності таких умов: особа обвинувачена у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, потерпілий відмовився від обвинувачення.

З огляду на зміст п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до переконання, що така норма є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Разом з тим, положеннями п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і

свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому КПК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

З огляду на це, при вирішенні заявлених клопотань, суд зобов`язаний переконатися, чи було вчинено таке кримінальне правопорушення, що кримінальне провадження містить форму приватного обвинувачення.

Згідно даних обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується за ч. ч. 1,2 ст. 125 КК України.

Однак, при вирішенні поданих потерпілими клопотань про закриття кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений та потерпілі до моменту подій, що викладені у обвинувальному акті, знайомими не були, потерпілі вказали, а обвинувачений підтвердив, що інкримінованим подіям передувало безпричинне вибиття дверей у кімнаті гуртожитку, в котрій потерпілі проживали.

Частинами 1, 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини не охоплюються даними, що викладені в обвинувальному акті, судовий розгляд по суті вказаного обвинувального акту не проводився, докази з даного приводу не досліджувалися, що позбавляє можливості суд прийти до беззаперечного висновку, що кримінальні правопорушення були вчинені у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

З огляду на викладене, в судовому засіданні не здобуто переконливих підстав для застосування п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із чим, на стадії підготовчого провадження заяви потерпілих до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, ст. 12, ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, ч. 4 ст. 26 КПК України, керуючись ст. ст. 283, 284, 477 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотань потерпілого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1