ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1827/24 Справа № 210/1524/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 о.

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000054 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 21 березня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чопурлу Кельбаджарського району Азербайджану, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.?213?КК України, і призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.На підставі ст.?75?КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 о. визнаний винним у вчиненні кримінального проступку при таких обставинах.

На початку січня 2024 року ОСОБА_7 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, маючи намір, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, на систематичне здійснення діяльності з прийому брухту чорних металів від фізичних осіб, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного доходу, в порушення вимог ст.ст. 4, 5, 6, 11 Закону України «Про металобрухт» незаконно організував пункт прийому, схову та збуту металобрухту в приміщенні власного домоволодіння, розташованого в будинку АДРЕСА_1 та самостійно здійснював його незаконний прийом від місцевого населення.

Так, ОСОБА_7 на початку січня 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного пункту прийому, схову та збуту брухту чорних металів, особисто підготував територію домоволодіння за місцем свого мешкання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де організував незаконний приймальний пункт та відповідні умови, необхідні для його нормального функціонування, заготував електронні ваги, за допомогою яких зважував металобрухт, прийнятий від фізичних осіб, після чого розраховувався грошовими коштами, тобто здійснював заготівлю (незаконні операції) з брухтом чорних металів.

Таким чином ОСОБА_7 , організувавши незаконний пункт прийому, схову та збуту брухту чорних металів, використовуючи електронні ваги марки «OPERA» та платформу для вагів, 23.02.2024 року приблизно об 11:00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, достовірно знаючи, що його дії є протиправними, в порушення Закону України «Про металобрухт», не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, особисто здійснив прийом металобрухту у ОСОБА_13 , встановивши ціну за 1 кг металобрухту 5,00 гривень, визначивши масу вказаного металобрухту на спеціально заготовлених електронних вагах марки «OPERA» та платформи для вагів, яка склала 18 кг брухту чорних металів, за що надав останньому грошові кошти у сумі 90,00 гривень.

23.02.2024 року в період часу з 11:15 години до 14:42 години на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20.02.2024 року співробітниками Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого зафіксовано заготівлю (незаконне приймання та зберігання) металобрухту, а також виявлено та вилучено брухт чорних металів загальною вагою 1020 кг, електронні ваги марки «OPERA» та платформи для вагів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 о.вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що суд першої інстанції безпідставно розглянув кримінальне провадження без його участі, він не давав згоду на проведення спрощеного судового розгляду. Вказує, що призначене покарання є вочевидь суворим; суд безпідставно не застосував положення ст. 45, 48 КК України при розгляді кримінального провадження. Просить вирок суду скасувати, та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України або 48 КК України.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує, що вирок суду в частині вирішення питання речових доказів незаконний та підлягає зміні. Зауважує, що диск, який містить відеозапис з відеокамер, на який транслювалися відеозображення з камер зовнішнього зображення НПУРSP3220661, запакований в спеціальний пакет НПУ INZ4058163, переданий на зберігання до камери речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області слід зберігати в матеріалах провадження, а не знищувати. Просить вирок суду змінити, диск, який містить відеозапис з відеокамер, на який транслювалися відеозображення з камер зовнішнього зображення НПУРSP3220661, запакований в спеціальний пакет НПУ INZ4058163, переданий на зберігання до камери речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області залишити в матеріалах провадження.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, не заперечували проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне вирішення судом першої інстанції долі речових доказів в даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає слушними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення, тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 99 КПК України встановлено, що до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані).

Згідно ч. 3 ст. 100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

П. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

З оскаржуваного вироку суду вбачається, що судом встановлено речовий доказ - диск, який містить відеозапис з відеокамер, на який транслювалися відеозображення з камер зовнішнього зображення НПУРSP3220661, запакований в спеціальний пакет НПУ INZ4058163, переданий на зберігання до камери речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Долю вказаного речового доказу всупереч положенням п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України суд вирішив протиправно, передбачивши його знищення, що є неправильним застосуванням кримінального процесуального закону України.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 відносно наявності правових підстав для застосування положень ст.ст. 45, 48 КК України є безпідставними з огляду на наступне.

Положення ч. 1 ст. 302 КПК України передбачають, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ч. 2 ст. 302 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

В матеріалах провадження наявна заява про згоду обвинуваченого ОСОБА_7 на проведення судового розгляду у спрощеному порядку, передбаченому ст.ст. 302, 382 КПК України, а тому останній не може оскаржувати обставини, встановлені досудовим розслідуванням. Оскільки в ході досудового розслідування достеменно не встановлено підстав для застосування положень ст.ст. 45, 48 КПК України, вказані обставини не можуть бути переглянуті в ході апеляційного розгляду, а тому дані доводи обвинуваченого є безпідставними.

Колегія суддів зауважує, що посилання обвинуваченого на протиправний розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції без його участі не є порушенням закону, адже останній погодився на порядок спрощеного судового розгляду та обмеженням права на оскарження судового рішення з підстав розгляду кримінального провадження за його відсутності.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині суворості призначеного покарання колегія суддів виходить із такого.

Згідно з положеннями статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Крім того, положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Санкцією ч. 1 ст. 213 КК України передбачено альтернативне обмеженню волі покарання у вигляді штрафу.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Однак окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Принцип справедливості покарання є одним із найважливіших вихідних положень, закріплених у кримінальному законі, що вимагає забезпечення мети покарання шляхом врахування судом усіх обставин, що стосуються кримінального правопорушення та винного.

Положеннями щодо індивідуалізації покарання обвинувачених прямо передбачено, що кожній особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене співмірне і достатнє покарання відповідно до санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, прийнявши до уваги відомості про особу обвинуваченого, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання саме у вигляді обмеження волі.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 не працює, однак має 4 дітей на утриманні, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому кримінальному проступку визнав.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у вигляді штрафу у розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 грн.

Таким чином, вирок суду слід змінити, призначивши ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 213 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень; зазначивши в описовій та резолютивній частинах вироку, що диск, який містить відеозапис з відеокамер, на який транслювалися відеозображення з камер зовнішнього зображення НПУРSP3220661, запакований в спеціальний пакет НПУ INZ4058163, переданий на зберігання до камери речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 21 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 змінити.

ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 213 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

В описовій та резолютивній частинах вироку зазначити: диск, який містить відеозапис з відеокамер, на який транслювалися відеозображення з камер зовнішнього зображення НПУРSP3220661, запакований в спеціальний пакет НПУ INZ4058163, переданий на зберігання до камери речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області зберігати в матеріалах кримінального провадження.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: