Справа № 381/2075/19
У Х В А Л А

02.05.2024 м. Біла Церква

Колегія суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань № 2 в м. Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0000552 від 26.09.2018, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153, ч. 1 ст. 155, ч. 1, ч. 2 ст. 156, ч. 5 ст. 301 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6 ,

захисник -адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_5

У С Т А Н О В И Л А:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ст.ст. 152 ч.4, 153 ч.3, 155 ч.1, 156 ч.1, 156 ч.2, 301 ч.5 КК України.

Відносно ОСОБА_5 змінений запобіжний захід з застави на тримання під вартою, який судом неодноразово був продовжений, так ухвалою суду від 12.03.2024 строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 продовжений на 60 днів по 10.05.2024.

Враховуючи, що завершити судовий розгляд та прийняти остаточне рішення по кримінальному провадженню на теперішній час не представляється можливим, по вказаному кримінальному провадженню прокурором в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, заявлено клопотання про продовження строку застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Позиція сторін та інших учасників.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з огляду на наявність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені умисних злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину. Відносно нього було раніше застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, які ним були порушені, а саме перебуваючи на волі намагався вплинути на неповнолітніх потерпілих для зміни їх позиції щодо його причетності до висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим відносно нього змінений запобіжний захід із застави на тримання під вартою. Вважає, що до встановлення істини по кримінальному провадженню, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не пов`язаних із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, вважав, що до останнього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування своєї позиції захисник зазначив, що прокурором не доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається прокурор, а також не доведено обґрунтованість висунутого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та надав пояснення аналогічні зазначеним захисником.

Встановлення судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів та мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якім він керував

Суд вислухавши учасників судового засідання вважає, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який згідно обвинувального акту обвинувачується у вчинені умисних злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, усі докази передбачені ст. 84 КПК України у цей період, не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177, ч. 1 п. 3, ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними. При цьому судом береться до уваги той факт, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 було раніше застосовано запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків, які ним порушені у зв`язку з чим відносно нього змінений запобіжний захід із застави на тримання під вартою.

З матеріалів судового провадження, а саме з допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зустрічався із нею, і просив її вплинути на інших неповнолітніх потерпілих, щоб вони змінили свої показання стосовно нього. При цьому вона зазначила, що хвилюється за свій стан здоров`я, у разі зміни стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу на інший не пов`язаний із триманням його під вартою.

Також необхідно врахувати, що допитані потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 фактично у судовому засіданні вказали на можливість впливу на них обвинуваченим ОСОБА_5 у разі зміни йому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала, що за час перебування потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у закладі «Отчий Дім», саме у період перебування ОСОБА_5 на свободі, мали місце неодноразові випадки спроб спілкування з потерпілими, що спричиняло додатковий стрес та негативно впливало на психоемоційний стан останніх.

Суд визнає доведеним прокурором, реальним та таким, що продовжує мати місце ризик стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України: незаконно впливати на потерпілих. При цьому також зважає, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочинів стосовно неповнолітніх потерпілих.

При прийняті рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд також враховує вагомість наданих стороною обвинувачення доказів.

Суд зазначає, що також не змінилися обставини, передбачені ст. 176 КПК України та які були враховані слідчим суддею, судом при застосуванні, зміні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Як наслідок передумови для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу у межах строків визначених ст. 331 КПК, що забезпечить належну процесуальну поведінку, виконання обов`язків ОСОБА_5 .

Суд визнає, що справжні інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_5 , незважаючи на існування презумпції невинуватості. Застосування судом вказаного принципу, відповідає сталої практики ЄСПЛ, викладеної у відповідних рішеннях.

Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має спеціальних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу, відповідну репутацію.

Тобто, застосований запобіжний захід кореспондується та відповідає визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно ОСОБА_5 .

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану України», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 за № 2915-ІХ, та проведення активних бойових дій через збройну агресію РФ проти України, у даному випадку підлягають застосуванню правова норма, передбачена ч. 6 ст. 615 КПК України, якою передбачено, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», статтями 1-29, 131-132, 183, 193, 194, 196, 331, 371, 376, 615 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження строків застосування обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів по 30.06.2024 включно.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 відкласти на 11:00 годину 30.05.2024, яке проводити у приміщенні суду за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору для відома та направити начальнику Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений о 17:00 год. 02.05.2024 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4 А.

Ухвала суду в частині продовження строку дій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає окремому оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Судді Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_13