Справа № 202/6804/24
Провадження № 1-кс/202/3751/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

31 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокурати міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000263 від 28.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Лівобережної окружної прокурати міста Дніпра ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб марки «ВА3» моделі « НОМЕР_1 », який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , з обов`язковим позбавленням права на відчуження та користування.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 27.05.2024 до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 27.05.2024 приблизно о 21 год. 18 хв. за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Липи, біля буд. № 13 зупинено транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі "21063" номерний знак НОМЕР_3 , при огляді якого виявлено ознаки знищення VIN-коду транспортного засобу.

27.05.2024 року дізнавачем СД ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області був проведений огляд місця події та транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі "21063" номерний знак НОМЕР_3 , під час якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності двох понятих добровільно видав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 та два ключа від транспортного засобу, які поміщено до спеціального пакету № ICR 0072076.

28.05.2024 року СД ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263 та розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Вилучені транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами.

Отже, з метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на вилучені речі відповідно до ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор та володілець майна не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 27.05.2024 року дізнавачем СД ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області був проведений огляд, під час якого вилучений автомобіль марки «ВАЗ» моделі "21063" номерний знак НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 та два ключа від транспортного засобу, які поміщено до спеціального пакету № ICR 0072076.

28 травня 2024 року за вказаним фактом до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290 КК України, за № 0000263 та розпочате досудове розслідування у формі дізнання.

Постановою дізнавача від 28.05.2024 року транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були визнані речовими доказами.

З матеріалів клопотання прокурора вбачається, що постановою дізнавача від 28 травня 2024 року у кримінальному провадженні призначено судово-трасологічну експертизу, яка на теперішній час не проведена.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеною наявність достатніх підстав припускати, що був вчинений злочин, передбачений ст. 290 КК України, і вилучений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу можуть бути доказом такого злочину, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, за допомогою експертних досліджень.

У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведено необхідні судові експертизи, а особа, в якої безпосередньо вони були вилучені, - ОСОБА_5 може бути заінтересованим у результатах кримінального провадження. Крім того, з огляду на його неявку в судове засідання слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати його здатність гарантувати збереження речових доказів та надання їх органу досудового розслідування, зокрема, для експертного дослідження.

В свою чергу власник автомобіля, зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, має можливість у будь-який час відчужити чи іншим чином розпорядитися цим майном, що на даному етапі досудового розслідування може зашкодити кримінальному провадженню.

Отже, враховуючи, що матеріали клопотання прокурора доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вилучений автомобіль, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а особа, в якої їх було вилучено заперечень проти клопотання прокурора не надала, слідчий суддя вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» номерний знак НОМЕР_3 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та користування ними.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника або володільця цього майна і не матиме негативних наслідків, оскільки істина у кримінальному провадженні на сьогодні не встановлена, вилучений автомобіль та свідоцтво необхідний для експертного дослідження як такі, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів та проведення призначеної судової експертизи, носить тимчасовий характер, власник або володілець майна мають право поставити питання про скасування арешту повністю або частково згідно з положеннями статті 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» номерний знак НОМЕР_3 , ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та користування ними .

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, або якщо арешт накладено необґрунтовано мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_6