Справа № 461/2815/24
Провадження № 1-кс/461/2167/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000063 від 01.03.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не депутата, не адвоката, військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000063 від 01.03.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, діючи з прямим умислом на сприяння незаконного переправлення ОСОБА_8 через Державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 14.03.2024, приблизно о 19.50 год. рухаючись в автомобілі марки «Mercedes-Benz G», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Тичини у місті Львові, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 14.03.2024 становило 309 483,2 грн, за сприяння незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до Республіки Польща, шляхом виготовлення медичних документів щодо наявності в останнього захворювання яке стане підставою для зняття його з військового обліку та наддасть змогу виїхати за межі України та мало місце за наступних обставин.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (надалі- Указ Президента), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який діє по даний час.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до рішення Прикордонної служби України №23-61122/0/6/-22 від 24.02.2022, прийнятого у відповідності до Указу Президента, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонити на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років.

Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 20.05.2022, передбачено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Так, ОСОБА_5 , 21.02.2024, приблизно о 21.00 год., перебуваючи на вулиці поблизу закладу громадського харчування « Чебуреки », що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Князя Ярослава Осмомисла, 11 , під час розмови із ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи при цьому, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, повідомив ОСОБА_8 про те, що за грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США може посприяти в переправленні його через державний кордон України, шляхом виготовлення медичних документів щодо наявності хвороби, що забезпечить ОСОБА_8 безперешкодний виїзд за межі території України.

Надалі 14.03.2023, близько 19.30 год., ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перебуваючи на вулиці поблизу магазину « EVA », що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 24 , під час розмови із ОСОБА_8 підтвердив дійсність своїх намірів щодо сприяння незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, шляхом виготовлення медичних документів щодо наявності в останнього захворювання, яке стане підставою для зняття його з військового обліку та наддасть змогу виїхати за межі території України.

В подальшому, ОСОБА_5 , завершуючи свій злочинний умисел, всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 та усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, діючи з прямим умислом на сприяння незаконного переправлення ОСОБА_8 через Державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 14.03.2024, приблизно о 19.50 год. рухаючись в автомобілі марки «Mercedes-Benz G», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Тичини у місті Львові, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 14.03.2024 становило 309 483,2 грн, за сприяння незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України до Республіки Польща, шляхом виготовлення медичних документів щодо наявності в останнього захворювання, яке стане підставою для зняття його з військового обліку та наддасть змогу виїхати за межі території України, тобто перетнути державний кордон.

При спробі правоохоронних органів припинити протиправну діяльність ОСОБА_5 , останній на автомобілі марки «Mercedes-Benz G-class», з д.н.з. НОМЕР_1 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Водночас, встановлено, що під час втечі, ОСОБА_5 викинув зі свого автомобіля файл формату А4, у якому раніше знаходились грошові кошти (неправомірна вигода) та які залишились при ньому, латексні рукавички, які попередньо одягнув ОСОБА_5 під час отримання грошових коштів.

В ході безпосереднього переслідування ОСОБА_5 встановлено, що останній залишив автомобіль марки «Mercedes-Benz G-class», д.н.з. НОМЕР_1 на території готелю «Соняхи», що по вул. Світлій, 2 у с. Лапаївка, Львівського району, Львівської області , після чого його місцезнаходження не відоме.

У зв`язку із вище наведеним, 15.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 заочно повідомлено про підозру у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Зокрема, 15.03.2024, з повідомленням про підозру ОСОБА_5 та пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ознайомлено батька підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_9 із врученням останньому примірників таких документів.

Крім цього, 15.03.2024, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного скеровано рекомендованим листом за місцем реєстрації ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 135 КПК України, з метою здійснення виклику підозрюваного ОСОБА_5 , рекомендованим листом за місцем реєстрації ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , скеровано повістки про виклик ОСОБА_5 для участі в слідчих діях на 18.03.2024, 19.03.2024 та 20.03.2024, при цьому неодноразово здійснювались спроби здійснити виклик підозрюваного ОСОБА_5 по телефону НОМЕР_2 , однак на момент виклику абонентський номер яким користується підозрюваний перебував поза зоною досяжності.

Разом з тим, про необхідність явки підозрюваного ОСОБА_5 для участі в слідчих діях у визначені дати повідомлено його батька ОСОБА_9 .

Однак ОСОБА_5 на виклики до слідчого на вищевказані дати не прибув, причини своєї неявки не повідомив.

Крім цього, 15.03.2024 у порядку ст. 40 КПК України скеровано доручення оперативним співробітникам УСБУ у Львівській області з метою встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , в ході виконання якого оперативним підрозділом УСБУ у Львівській області встановити місцезнаходження останнього не видалось за можливе.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.03.2024 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від слідства, його місцезнаходження не відоме та вжито усіх заходів щодо встановлення місцезнаходження останнього, 20.03.2024 підозрюваного оголошено у розшук, а 25.03.2024 досудове розслідування зупинено.

06.04.2024 о 07:15 год. за адресою: АДРЕСА_5 , під час санкціонованого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.03.2024.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом УСБУ у Львівській області про виявлення кримінального правопорушення, згідно якого ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, організував канал незаконного перетину державного кордону України осіб, які відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підлягають призову та мобілізації для проходження військової служби у воєнний час;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 05.03.2024 та 15.03.2024;

-протоколом огляду, ідентифікації та помічення грошових купюр від 14.03.2024, згідно якого ОСОБА_8 надано заздалегідь поміченні спеціальним криміналістичним позначковим засобом «Люмінор - 496Т» імітаційні засоби у вигляді грошових купюр загальною сумою 8 000 доларів США, які поміщено у зазделегідь помічений вказаним спецхімпрепаратом файловий пакет;

-протоколом проведеного 14.03.2024 огляду місця події поблизу будинку №181 по вул. Замарстинівській у м.Львові , в ході якого виявлено та вилучено поліетиленовий прозорий файл формату А4, на якому виявлено сліди світіння спецхімпрепарату;

-протоколом проведеного 14.03.2024 огляду місця події навпроти будинку №14 по вул. Тичини у м.Львові , в ході якого виявлено та вилучено дві латексні рукавиці синього кольору, на який виявлено сліди світіння спецхімпрепарату;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.03.2024;

-протоколами за результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_8 від 13.03.2024 та 14.03.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Орган досудового слідства вважає, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені у п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. З урахуванням даних ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_5 , корисливий мотив вчинення злочину, розмір неправомірної вигоди, який становить 8 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становило 309 483,2 грн, факт втечі від правоохоронних органів з місця вчинення кримінального правопорушення та подальше переховування від органів досудового розслідування і перебування у розшуку, сторона обвинувачення приходить до висновку, що лише застава понад вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та повинна становити 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання за вищевказаними підставами та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечили. При цьому, зазначили, що розмір застави вказаний у клопотанні є необґрутований та непосильний для підозрюваного. Вважають, що розмір застави не повинен перевищувати 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000063 від 01.03.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Львівською обласною прокуратурою.

15.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 заочно повідомлено про підозру у сприянні в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Зокрема, 15.03.2024, з повідомленням про підозру ОСОБА_5 та пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ознайомлено батька підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_9 із врученням останньому примірників таких документів.

Крім цього, 15.03.2024, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного скеровано рекомендованим листом за місцем реєстрації ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 06.04.2024 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного в клопотанні кримінального правопорушення, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 15.03.2024, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, тимчасово не працює, має постійне місце проживання.

У разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що може стимулювати підозрюваного до втечі, у тому числі - з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може незаконно перетнути державний кордон України.

Поряд з цим, вказаний ризик також підтверджується фактом ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, в результаті чого останнього оголошено у розшук.

Із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» та «Бессієв проти Молдови», в яких зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Отже, слідчий суддя вважає, що є достатня вірогідність того, що під важкістю відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів слідства та суду, а отже наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Наявність ризику знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується слідчим тим, що органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх речей та документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, зокрема імітаційних засобів у вигляді грошових коштів у загальній сумі 8 000 доларів США, документів наданих ОСОБА_8 , а отже перебуваючи на свободі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити такі речі.

Ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя також вважає актуальним, оскільки на даний час в рамках кримінального провадження не допитано усіх свідків, показання яких будуть мати важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до вчинення злочину. Відповідно, ОСОБА_5 може намагатись вплинути на таких осіб з метою надання показань, які б виправдовували його у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також узгоджувати з ними свої показання та створювати штучні докази непричетності до вчинення злочинів.

Обґрунтованість вказаного ризику відповідає позиції Європейського суду з захисту прав людини, який у справі «Летельє проти Франції» звертає увагу на актуальність реальної загрози чинення тиску на свідків на початкових стадіях досудового розслідування.

Також, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку із чим, ОСОБА_5 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує особливу тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя виходить з того, що згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що враховуючи майновий стан ОСОБА_5 , корисливий мотив вчинення злочину, розмір неправомірної вигоди, який становить 8 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становило 309 483,2 грн., факт втечі від правоохоронних органів з місця вчинення кримінального правопорушення та подальше переховування від органів досудового розслідування і перебування у розшуку, сторона обвинувачення приходить до висновку, що лише застава понад вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та повинна становити 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя приймає до уваги вищенаведені доводи слідчого щодо необхідності визначення підозрюваному застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Даний розмір застави слідчий суддя вважає обґрунтованим, достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин подане клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000063 від 01.03.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом;

-не відлучатися з міста Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного у разі внесення застави, визначити до 04 червня 2024 року, у межах строку досудового розслідування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 04.06.2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.04.2023 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1