Справа № 953/3548/24
н/п 1-кс/953/3148/24
"23" травня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
З 24.02.2022 року по теперішній час члени організованої злочинної групи, які причетні до незаконного виробництва і збуту отруйних речовин, через підконтрольні їм юридичні особи на території України, російської федерації, Угорщини, Кіпру, Китаю, Сейшельських островів, здійснюють господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором.
Заявник вважає, що на теперішній час в застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку із чим арешт підлягає скасуванню, з огляду на те, що це нерухоме майно не є речовими доказами в розумінні ст.98 КПК України, їх передача державі агресору неможлива. Беручі до уваги тривалість проведення досудового розслідування, в подальшому арешті майна відпала потреба, а триваючий арешт призводить до порушення прав власника вказаного майна.
Заявник, його представник в судове засідання не прибули повторно про причини неявки не повідомили.
Слідчий та прокурор про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явилися, прокурором на адресу суду подано письмові заперечення проти даного клопотання та заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, в якій проти задоволення даного клопотання просив відмовити.
Відповідно до вимог ст. 174 КПК України неявка слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши всі надані доводи учасниками в обґрунтування заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Представник посилається на ті обставини, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2023 було накладено арешт на нерухоме майно заявника.
З приводу посилань представника на те, що для арешту майнових прав заявника відсутні підстави слідча суддя зазначає, що заявником не представлено відомостей щодо результатів оскарження вищезазначеної ухвали.
Щодо посилання на те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З аналізу ст. 171-174 КПК України вбачається, що у клопотанні про скасування арешту в обов`язковому порядку має бути зазначено наступне: хто звертається із клопотанням про скасування арешту майна /власник майна тощо/; перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт. Також, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Досліджуючи обґрунтування заявника, слідчий суддя зазначає, що доводи заяви не є підтвердженими, посилання на те, що доцільність арешту відпала є недоведеними та непідтвердженими належними доказами.
Згідно наданих до слідчого судді даних, вилучене майно є речовим доказом, арешт накладений в порядку п.1 ч.2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
При цьому, накладення арешту на майно по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Доводи заявника щодо відсутності потреби арешту не є належним чином підтвердженим.
Слідчий суддя роз`яснює заявникові, що в подальшому, під час досудового розслідування або судового слідства, він не позбавлений можливості звернутись повторно до слідчого судді чи суду з клопотанням про скасування арешту, за наявності для цього належних підстав, за наявності обґрунтованих доказів на підтвердження необхідності його зміни, або скасування.
Досудове розслідування триває, накладені арешти на майно підприємств відповідно до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Таким чином, з метою недопущення втрати речових доказів та ухилення службових осіб від відповідальності, що може призвести внаслідок вчинення реєстраційних дій щодо передачі майнових прав (основних засобів) іншим особам, з метою уникнення від відповідальності та унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також забезпечення всебічного, повного й неупередженого розслідування, дане клопотання задоволенню не підлягає.
З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 364-1, ч.4 ст.321 КК України триває, не проведені всі слідчі дії, необхідні для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає, що арешт не втратив своєї актуальності, а тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає, що не позбавляє заявника у разі наявності обґрунтованих підстав звертатись до слідчого судді чи суду повторно з даним клопотанням.
Керуючись ст.ст.55, 107, 220, 303-307, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя