Провадження № 1-кс/686/3195/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0001163,

встановив:

10.04.2024 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 , за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення 09.04.2024 р.), звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 08.04.2024 р., в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було оглянуто та не було вилучене, а саме на: належний ТзОВ «Джет Франчайзинг» електросамокат «Jet»; належний ОСОБА_3 велосипед чорного кольору «Formula».

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання в повній мірі не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує належним чином, які підстави, мета арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє також належне обґрунтування того, яка є необхідність в накладенні арешту на майно, яке не є тимчасово вилученим, також, матеріали клопотання не свідчать, що на сьогоднішній день означені електросамокат та велосипед, які оглядались 08.04.2024 р., містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та що є необхідність проводити зі вказаними речами будь-які експертні дослідження, об`єктом дослідження яких мали би бути електросамокат «Jet» та велосипед «Formula», (не долучено постанов про призначення будь-яких експертиз). Відсутнє у клопотанні прокурора належне обґрунтування щодо того, яка необхідність в накладенні арешту на майно, яке не є тимчасово вилученим, та стан і місцезнаходження якого на сьогоднішній день достеменно невідомі, відповідно, що може бути виконане завдання арешту майна.

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. Крім того, у клопотанні прокурор зазначає, що 08.04.2024 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за №0001163, із правовою кваліфікацією, передбаченою ст.291 КК України, в рамках якого прокурор звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна, разом з тим, документу, підтверджуючого вказану обставину, до клопотання долучено не було. Так, до клопотання прокурором долучено лише копії: рапорту, підтверджуючого реєстрацію повідомлення про ДТП в ЄО (на 2 арк.); фрагменту протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (на 2 арк.); постанови про визнання речовим доказом (на 2 арк.); протоколу комп`ютерної томографії (на 1 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було, в тому числі, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, не було долучено до клопотання й витягу з ЄРДР.

Також, у своєму клопотанні прокурор зазначає, що електросамокат «Jet» належить ТзОВ «Джет Франчайзинг», а велосипед «Formula» належить ОСОБА_3 , разом з тим, конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження вказаними третіми особами означеним майном, прокурор у клопотанні не наводить. Не конкретизує у клопотанні прокурор й майно, на яке він просить накласти арешт, зокрема, не вказує індивідуальних ознак речей, які не були тимчасово вилученими, хоча, очевидно, що вказаним транспортним засобам мали б бути присвоєні певні інвентарні номери.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять тих актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, які б надавали можливість слідчому судді повідомити цих осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001163, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя