В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/667/24

Провадження № 1-кп/348/243/24

05 липня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 25.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острожець Млинівського району Рівненської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, військовослужбовця, водія 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

У с т а н о в и в :

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» 20.12.2022 ОСОБА_6 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України. Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 №2-РС рядового ОСОБА_6 призначено на посаду водія 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, рядовий ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Згідно Указу Президента України № 64/2022 " Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Про введення в дію воєнного рядовому ОСОБА_6 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни. Однак, 22.03.2023 приблизно о 08 год. 00 хв. рядовий ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно, без поважних причин перебував поза її розташуванням до 11.04.2023 року, знаходячись за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав та суду показав, що він подав рапорт ротному про надання йому відпустки за сімейними обставинами. Коли подавав рапорт та чи зазначав в ньому з якої дати та на скільки днів необхідна відпустка, він не пам`ятає. 22.03.2024 поїхав до матері, оскільки вона себе погано почувала та потребувала операції. Коли уїжджав з частини, результат розгляду рапорту йому був невідомий, ніяких документів йому не давали, по приїзду додому на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 не становився. Він побув у матері 20 днів, потім йому додзвонився ротний та сказав повертатися, якби ротний не подзвонив, то, можливо, і взагалі би не повернувся. Ротний загинув. У скоєному щиро розкаявся. Просив призначити йому мінімальний термін покарання.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просила не призначати ОСОБА_6 сувору міру покарання, просила застосувати ст. 69 або ст 75 КК України, оскільки ОСОБА_6 був відсутній на службі приблизно 2 тижні, був у матері, ніде не приховувався. Під час несення служби не був ознайомлений з порядком вибуття у відпустку, повернувся на службу добровільно. Після повернення був в зоні бойових дій, мав бойове поранення, лікувався.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується матеріалами, зібраними під час досудового розслідування провадження, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-витягом з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000063 від 25.05.2023 (а.с. 41);

-повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про виявлення ознак кримінального правопорушення, а саме: самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_6 (а.с. 42);

-матеріалами службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_6 : наказом про призначення службового розслідування № 33 від 22.03.2023; актом службового розслідування, за висновками якого встановлено та підтверджено факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_6 в період з 21.03.2023 по 11.04.2023; рапортом заступника командира ОСОБА_8 від 22.03.2024 про зняття ОСОБА_6 з усіх видів забезпечення та призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військової частини ОСОБА_6 , доповіддю № 204 від 22.03.2023 про факт самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 ППД м. Надвірна (ОК "Захід") військовослужбовця військової НОМЕР_2 , призваного по мобілізації солдата ОСОБА_6 ; рапортом та доповіддю про факт повернення до в/ч НОМЕР_1 ППД м. Надвірна (ОК "Захід") військовослужбовця військової служби, призваного по мобілізації солдата ОСОБА_6 ; витягом з наказу № 79 від 22.03.2023 щодо самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_6 ; витягом з наказу № 22 від 23.02.2023 про зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу № 79 від 22.03.2023 про зняття з усіх видів забезпечення ОСОБА_6 ; витягом з наказу № 107 від 11.04.2023 щодо самостійного повернення після самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_6 ; витягом з наказу № 120 від 21.04.2024 щодо виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення ОСОБА_6 у зв`язку іх вибуттям до нового місця служби; наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 62 від 12.05.2023 про результати службового розслідування (а.с. 43-62);

-копією відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ОСОБА_6 , який в період з 22.03.2023 в по 08.11.2023 з приводу постановки на облік не звертався (а.с. 63);

-довідкою т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 № 9347 від 10.11.2023 про період відсутності в розташуванні військової частини солдата ОСОБА_6 , а саме: з 22.03.2023 по 11.04.2023 (а.с. 64);

-висновком судово-психіатричного експерта № 57/2024 від 15.02.2024 щодо ОСОБА_6 , який хронічними, психічними розладами, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, виявляє ознаки РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, а також на даний час ОСОБА_6 перебував у стані, при якому був здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує (а.с. 75-81).

Окрім цього, вина ОСОБА_6 підтверджується показами свідка, допитаного під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що з ОСОБА_6 проходив військову службу в одній частині, однак в різних взводах. Про самовільне залишення частини ОСОБА_6 стало відомо на шикуванні, під час якого було виявлено його відсутність. Свідок знає, що ОСОБА_6 розшукували, проте результати службового розслідування йому не відомі. Рапорт на відпустку необхідно писати на ім`я командира військової частини. Чи писав рапорт ОСОБА_10 , свідку не відомо. ОСОБА_10 свідку підпорядкований не був.

Від допиту свідка ОСОБА_11 прокурор в судовому засіданні відмовився.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Всі надані прокурором докази сторона захисту не оспорювала, про неналежність чи недопустимість не заявляла.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Отже, проаналізувавши всі зібрані по справі докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та перебуває на обліку у лікаря психіатра, військовослужбовець, за місцем служби характеризується з негативної сторони, службові обов`язки виконує не сумлінно, не відмічається високою особистою відповідальністю за доручену справу, не здатний досягти намічених цілей, в екстремальних ситуаціях орієнтується не впевнено. По характеру спокійний, врівноважений. Суд не має можливості врахувати заявлені захисником обставини про участь обвинуваченого у бойових діях та отримання у зв`язку із цим поранення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин сторона захисту суду не надала.

За ступенем тяжкості вчинене кримінальне правопорушення, передбачене статтею ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до статей 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Окрім того, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Саме цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання. При цьому суд звертає увагу на норми Кримінального Кодексу України, згідно яких при засудженні особи за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, суд не має права призначити покарання із застосуванням ст. 69 та 75 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку законної сили слід залишити без змін.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні, речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення останнього з розрахунку день за день з 03 листопада 2023 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту набрання вироку законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без зміни.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1