Справа № 333/6053/23
Провадження № 1-кп/333/349/24
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000477 від 25 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом протокол огляду від 06 квітня 2023 року та припинити його дослідження, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України. З тих підстав, що слідча дія огляд в рамках кримінального провадження № 0000525 проводилася, як вбачається з протоколу огляду, старшим слідчим СВ ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_10 , а сам протокол та додаток до нього підписні слідчим СВ ОСОБА_11 . Зазначивши також, що у минулому судовому засіданні була досліджена постанова про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 05 квітня 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_10 не входить до групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000525.

Прокурор не вбачає підстав для задоволення клопотання, зазначив, що це є технічною помилкою, просив відмовити у його задоволенні.

Інші учасники провадження підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Разом з тим, заявлений доказ, який просить визнати очевидно недопустимим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , може бути визнаний недопустимим під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Вирішення питання щодо очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду, є передчасним, а тому відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного в ньому доказу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про визнання доказу очевидно недопустимим залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1