Справа № 639/3636/24
Провадження № 1-кп/639/364/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000403 від 06.09.2022 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одноробовка Золочівського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, вдівця, не маючого будь-яких осіб на утриманні, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.04.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

-06.07.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 3 місяці,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 05.09.2022, в невстановлений в ході досудового розслідування час та обставинах, перебуваючи у місті Харкові та будучи особою, яка вживає психотропні речовини, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, з метою подальшого особистого вживання, придбав за допомогою кросплатформенного месенджеру телеграм, який встановлений як мобільний додаток в його мобільному телефоні, особливо небезпечну психотропну речовину PVP та помістив до металевого контейнеру у вигляді гайки з кришкою, яку поклав до своєї нагрудної сумки, тим самим почав зберігати при собі з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.

У подальшому, того ж дня, ОСОБА_3 , рухаючись по Григорівському шосе м. Харкова, незаконно зберігав, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, в металевому контейнері у вигляді гайки з кришкою, яку поклав до своєї нагрудної сумки.

Протиправні дії ОСОБА_3 , пов`язані з незаконним зберіганням вищевказаної психотропної речовини, були припинені дізнавачем, який на підставі виклику оператора служби 102 у складі СОГ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 05.09.2022 у період з 16 год. 41 хв. до 16 год. 57 хв., в присутності двох понятих, здійснив огляд місця події поблизу будинку АДРЕСА_2 , під час якого виявив та вилучив металевий контейнер у вигляді гайки з кришкою та один зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальна маса якого, в перерахунку на суху речовину, становить 0,251 г.

Вказані підсумки дослідження підтверджено висновком експерта №23501 від 28.05.2024 за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального проступку передбачена ч. 1 ст. 309 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, вдівець, не має будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності один епізод, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки менш суворі види покарання у виді штрафу та виправних робіт через відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходу не будуть дієвими та не зможуть забезпечити досягнення його мети, а підстави для призначення покарання у виді пробаційного нагляду судом не встановлені.

Суд враховує, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних проступків у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, останні дві судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, що свідчить про його суспільну небезпечність як особи та існування ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень у цій сфері.

У конкретно даному кримінальному провадженні, судом враховується, що обвинувачений висновків для себе не робить, на шлях виправлення не стає, а тому, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 необхідно призначити йому покарання у виді обмеження волі, адже таке покарання буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченою кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діяння.

Наявність єдиної обставини, що пом`якшує покарання, не є ,на думку суду, підставою для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статті 75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Крім цього, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 3 місяці.

Інкримінований кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 05.09.2022 року, тобто до постановлення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

В постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі № 754/2749/17 викладено правовий висновок щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, згідно якого коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи вищевикладене, вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року, за яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 3 місяці, підлягає самостійному виконанню.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06.07.2023 року, за яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до до 2 років 3 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 3 місяці - виконувати самостійно.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- один спеціальний пакет, в якому зберігається особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 0,251 грам, який перебуває в камері зберігання УЛМТЗ ГУНП в Харківській області знищити (к/п а.с. 37).

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи у загальному розмірі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) грн. 36 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (к/п а.с. 34).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1