Справа № 344/3449/24
Провадження № 1-кс/344/1632/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000003 від 09.01.2024, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 09.01.2024, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2020 солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення і призначено на посаду стрільця 3 комендантського відділення комендантського взводу гірсько-патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №41 від 23.02.2022 старшого солдата ОСОБА_4 переведено на строкову військову службу та призначено на посаду помічника начальника військового наряду НОМЕР_3 -патрульного взводу гірсько-патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №345 від 24.11.2023 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 відділення 1 взводу 1 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 НГУ №369 від 14.12.2023 старшому солдату ОСОБА_4 надано відпустку за весь період проходження військової служби на 17 календарних днів, з 14 по 30 грудня 2023 року.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки він був призваний на строкову військову службу під час дії воєнного стану відповідно до згаданого вище Указу Президента України №64/2022.

Проте, старший солдат ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм законодавства, вчинив ряд кримінальних правопорушень, спрямованих на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, підробку документів на переказ електронних грошей, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), дезертирство.

Так, 30.12.2023, близько 01 год. 00 хв., старший солдат ОСОБА_4 перебував у відпустці поза межами розташування військової частини НОМЕР_2 та знаходився за адресою: кв. АДРЕСА_1 , де тимчасово сумісно проживав зі своєю знайомою - ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення грошових коштів з карткового рахунку «Monobank», який належав ОСОБА_6 , шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем та підробки документів на переказ електронних грошей.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів з карткового рахунку «Monobank» потерпілої ОСОБА_6 , 30.12.2023, об 01 год. 05 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 відпочиває (спить), самостійно, без дозволу останньої, взяв в руки її мобільний телефон марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_4 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» із номером телефону НОМЕР_5 , в корпусі фіолетового кольору, який був підключений до мережі «Інтернет» та на той час перебував поза візуальним контролем потерпілої, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного втручання в роботу встановленого в оперативній системі вказаного мобільного телефону мобільного додатку «Monobank» з персональними даними ОСОБА_6 , заздалегідь з`ясувавши пароль від мобільного телефону та мобільного додатку «Monobank», самовільно, без дозволу потерпілої, активував встановлений в оперативній системі телефону додаток «Monobank» та володіючи відповідними навичками роботи з інформаційними (автоматизованими) системами (мобільним телефоном), вчинив несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілої НОМЕР_6 (Monobank), який належить потерпілій ОСОБА_6 , тим самим отримав над ним повний контроль.

Продовжуючи свої протиправні дії, 30.12.2023, об 01 год. 05 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_4 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» із номером телефону НОМЕР_5 , який в той час був підключений до мережі «Інтернет», маючи доступ до мобільного додатку «Monobank» з персональними даними ОСОБА_6 , попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілої НОМЕР_6 (Monobank) та отримавши над ним повний контроль, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, підробив від імені потерпілої ОСОБА_6 документи у електронному виді на оформлення розстрочки, а саме заяву клієнта ( ОСОБА_6 ) №20.30. від 30.12.2023 року для отримання розстрочки (переказу) на картку № НОМЕР_7 , що належить потерпілій ОСОБА_6 , грошових коштів у сумі 100000 гривень.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на викрадення грошових коштів з карткового рахунку «Monobank», який належить потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , 30.12.2023, об 10 год. 21 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_4 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» із номером телефону НОМЕР_5 , який в той час був підключений до мережі «Інтернет», попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілої НОМЕР_6 (Monobank), підробивши від імені потерпілої ОСОБА_6 документи у електронному виді на оформлення розстрочки, а саме заяву клієнта ( ОСОБА_6 ) №20.30. від 30.12.2023 року для отримання розстрочки (переказу) на картку № НОМЕР_7 , що належить потерпілій ОСОБА_6 , грошових коштів у сумі 100000 гривень, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 100000 грн. (окремо комісія банку 392 грн. 15 коп.) із карткового рахунку потерпілої ОСОБА_6 НОМЕР_6 (Monobank) на належний йому, ОСОБА_4 , банківський рахунок № НОМЕР_8 (Monobank).

Надалі, ОСОБА_4 , 30.12.2023, об 10 год. 21 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , маючи в розпорядженні мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 марки «Iphone 11», IMEI: НОМЕР_4 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» із номером телефону НОМЕР_5 , який в той час був підключений до мережі «Інтернет», попередньо вчинивши несанкціоноване втручання до банківського карткового рахунку потерпілої ОСОБА_6 НОМЕР_6 (Monobank), підробивши від імені останньої документи у електронному виді на оформлення розстрочки, а саме заяву клієнта ( ОСОБА_6 ) №20.30. від 30.12.2023 року для отримання розстрочки (переказу) на картку № НОМЕР_7 , що належить потерпілій ОСОБА_6 ,у сумі 100000 гривень, а також на переказ грошових коштів в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. (комісія банку 392,15грн.) із карткового рахунку потерпілої ОСОБА_6 НОМЕР_6 (Monobank) на належний йому, ОСОБА_4 , банківський рахунок № НОМЕР_8 (Monobank), діючи умисно з єдиним злочиннимумислом на заволодіння грошовими коштами із карткового рахунку потерпілої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно - грошові кошти потерпілої ОСОБА_6 шляхом переказу грошових коштів в сумі 100000 гривень (окремо комісія банку 392 грн. 15 коп.) із карткового рахунку потерпілої ОСОБА_6 НОМЕР_6 (Monobank) на належний йому, ОСОБА_4 , банківський рахунок № НОМЕР_8 (Monobank), чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму100392 грн. 15 коп.

Після вчинення вищеописаних протиправних дій, 30.12.2023, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_4 , залишив приміщення квартири АДРЕСА_1 , та будучи військовослужбовцем строкової служби військової частини НОМЕР_9 , в умовах воєнного стану, вибув у невідомому напрямку з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби назавжди.

Зокрема, старший солдат ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вимогами законодавства, що стосуються проходження військової служби, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи строкову військову службу, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби назавжди, в умовах воєнного стану, 30.12.2023 самовільно не прибув з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_2 НГУ, що у АДРЕСА_2 , та починаючи із 30.12.2023, без поважних причин, не з`являвся на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 НГУ ( АДРЕСА_2 ), проводив час на власний розсуд, приховуючи свою належність до військових формувань України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби

12.02.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 408 КК України та у той же день вказане повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку, а також його захиснику під підпис.

Також, 12.02.2024 ОСОБА_4 встановленим порядком скеровано повістки про виклик до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на 21, 22 та 23 лютого 2024 року для проведення з його участю слідчих та процесуальних дій..

21, 22 та 23 лютого 2024 року ОСОБА_4 за викликом до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові (м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, б.6) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

23.02.2024 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 408 КК України,підтверджується сукупністю доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

-переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваноговинним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на потерпілу, свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, до теперішнього часу переховується від органу досудового розслідування, що вказує на схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185,ч. 4 ст. 408 КК України.

Санкція злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років (за відсутності альтернативного виду основного покарання), тобто є умисним особливо тяжким злочином.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи недоцільність застосування щодо ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , а саме - позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а також те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, які передбачені у ст. 194 КПК України, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрюється, що зазначено у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити. Також зазначив, що в результаті проведення НСРД було встановлено, що підозрюваний причетний до вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому просив не визначати підозрюваному заставу.

Захисник у судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив врахувати недоведність ризиків та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу..

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12.02.2024 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.408 КК України та у той же день вказане повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку, а також його захиснику.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 361 КК України відноситься до категорії проступків, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 200 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 200 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.408 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

23.02.2024 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді від 26 лютого 2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

05 червня 2024 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 підтверджується сукупністю доказів, долучених до клопотання, а саме протоколом допиту потерпілої, висновком службового розслідування, протоколами допиту свідків, протоколом проведення слідчого експерименту та іншими письмовими доказами.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.408 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, прокурором жодним чином не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 зазначених вище злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи, норми ч.8 ст.176 КПК України та те, що на території України введено воєнний стан, ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування, підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Обставини, зазначені прокурором, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підозрюваному не оголошено про нову підозру.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, враховую характеризуючи особу дані та майновий стан підозрюваного, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, та не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкриміновані злочини та матеріальний стан особи.

Отже, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2024 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 23 липня 2024 року обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1