ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1575/24 Справа № 201/9995/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000199 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи постановлене рішення суд першої інстанції послався на те, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 291 КК України, оскільки містить посилання на зайву кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 385 КК України, містить твердження про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_9 , яка не є обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні, що є порушенням презумпції невинуватості, та порушенням п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, а також не містить посилання на громадянство обвинуваченого та місце його народження, відомостей про потерпілого та прізвища, ім`я по батькові слідчих а прокурорів у кримінальному провадженні.

Крім того, суд зазначив і про те, що в обвинувальному акті міститься посилання на обтяжуючу покарання обставину як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, в той час як вона є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені порушення не можуть бути усунені під час судового розгляду та повернув обвинувальний акт прокурору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор вказує, що рішення суду є незаконним, а обвинувальний акт у цьому провадженні містить фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до нього додані всі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, а наведені в ухвалі суду першої інстанції підстави для цього повернення не позбавляли суд можливості призначити судовий розгляд, оскільки вказані судом недоліки можуть бути прийняті до уваги при судовому розгляді.

Так, на переконання прокурора, зазначення в найменуванні обвинувального акту правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 385 КК України є нічим іншим як технічною опискою, оскільки в обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення саме за ч. 3 ст. 358 КК України і неодноразово зазначено про кваліфікацію дій обвинуваченого саме за цією статтею, що не порушує право обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення. Також прокурор вказує, що в супереч доводам суду, в обвинувальному акті міститься посилання на слідчих та прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, а не зазначення їх повних імен та по-батькові не є грубим порушенням кримінального процесуального законодавства й не впливає на суть викладеного в обвинувальному акті.

Що стосується не зазначення в обвинувальному акті анкетних даних потерпілого, прокурор звертає увагу на те, що потерпілим у кримінальному провадженні є юридична особа, а відтак виходячи з того, що юридична особа не має прізвища, ім`я, по-батькові, в обвинувальному акті зазначено фізичну особу, як представника потерпілого.

Щодо не зазначення в анкетних відомостях про обвинуваченого його громадянства та місця народження, то прокурор вважає, що вказані недоліки обвинувального акта можуть бути усунені судом під час судового розгляду і не перешкоджають його призначення до судового розгляду, так як і встановлення обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому.

Прокурор зазначає, що встановлення фактичних обставин кримінального провадження і дослідження доказів у провадженні не входить до повноважень суду під час проведення підготовчого судового засідання та є предметом судового розгляду, а відтак вказівка суду на те, що в обвинувальному акті міститься посилання на на особу, якій в цьому кримінальному провадженні не пред`явлено обвинувачення є виходом за межі підготовчого провадження. В той же час ОСОБА_9 , яка вказана як співучасник злочину, повідомлено про підозру в рамках цього кримінального провадження з якого матеріали щодо неї були виділені в інше кримінальне провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити, а ухвалу, з підстав, викладених у ній, скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Обвинувачений та інші учасники судового провадження, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, суду не з`явилися, обвинувачений подав клопотання про проведення апеляційного перегляду за його відсутністю, представник потерпілого також подав клопотання, в якому просив проводити апеляційний перегляд за його відсутності.

Разом з цим, захисник та прокурор не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченого.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що підстави, на які послався суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту, є формальним порушенням, які на розгляд обвинувального акту судом не впливають.

Так вказаний обвинувальний акт містить, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ініціали, займану посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікації його дій, а також обставини, що впливають на покарання, в разі його призначення.

Отже, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , видно, що в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом відповідає вимогам вищезазначеної статті кримінального процесуального кодексу України, так як слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконав інші вимоги, передбачені законом.

Апеляційний суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом 1-ої інстанції в ухвалі є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону з огляду на таке.

Обґрунтовуючи необхідність повернення цього обвинувального акту прокурору, суд вказав, що в обвинувальний акт містить посилання на інших співучасників кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_9 , якій у межах цього кримінального провадження, обвинувачення пред`явлено не було, та зайву кваліфікацію дій обвинуваченого в найменуванні обвинувального акта, що, на переконання суду першої інстанції, перешкоджає призначенню судового розгляду.

Водночас апеляційний суд зауважує, що саме прокурор, як сторона обвинувачення, зобов`язаний доводити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, надаючи вже під час судового розгляду відповідні докази.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, на підставі аналізу змісту обвинувального акта у цьому провадженні видно, що викладене в ньому формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_8 , є чітким та конкретним, із зазначенням часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини та мотиву кримінального правопорушення, з його змісту зрозуміло, в чому саме обвинувачується особа; обвинувальний акт містить правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону та статті Закону України про кримінальну відповідальність, в той же час, зазначення в найменуванні обвинувального акта ч. 3 ст. 385 КК України, виходячи з його змісту є нічим іншим, як технічною опискою.

Що стосується тверджень суду про порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з яким обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), апеляційний суд зазначає таке.

Так, всупереч твердженням суду в обвинувальному акті зазначено, що потерпілими у цьому кримінальному провадженні є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ЄРДПОУ 21782461. та вказано повні анкетні відомості представника потерпілого ОСОБА_10 .

Разом з цим Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за своїм статусом є юридичною особою, що зареєстрована та розташована за чітко визначеними адресою, і ця інформація може бути без будь-яких перешкод з`ясована з відкритих джерел.

Водночас, як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово повідомляв головне управляння Пенсійного фонду України в Луганській області про час, дату та місце підготовчого провадження, та користуючись своїми процесуальними правами надсилали клопотання щодо проведення судових засідань за їх відсутності, то слід зробити висновок, що не зазначення відомостей про потерпілого у цьому випадку не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, адже не тягне за собою обмеження прав потерпілого та не перешкоджає їх належній реалізації.

Також апеляційної інстанції вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що підставою для повернення обвинувального акта прокурору є не будь-яка формальна невідповідність його вимогам закону, а лише ті недоліки, що унеможливлюють призначення справи до розгляду, чого у даному випадку не вбачається.

Таким чином, при складанні обвинувального акта у даному кримінальному провадженні не було порушено вимоги процесуального закону щодо обсягу зазначення відомостей про потерпілого, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про передчасність рішення про повернення йому обвинувального акту.

Твердження суду про те, що в обвинувальному акті є посилання на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, також на думку суду є безпідставними, оскільки визнання обставин, що обтяжують покарання здійснюється на стадії судового розгляду та при призначенні покарання, й виходячи з положень ч. 4 ст. 67 КК України, саме суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження відомостей фактичним обставинам провадження не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків, а зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів вважає, що вони можуть бути усунені під час судового розгляду й з ініціативи прокурора в порядку ст. 338 КПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2024 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4