Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/996/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання начальника СД відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000066 від 20.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник СД відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 20.05.2024 року, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 - шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

З матеріалів клопотання вбачається, що 20.05.2024 року працівниками СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області на автодорозі по вул. Житомирській, в с. Рудня Бистра, Коростенського району, Житомирської області зупинено трактор марки Т-16, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 під час перевірки документів якого виявлено факт можливої підробки документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

За даним фактом сектором дізнання відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області 20.05.2024 року внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за №0000066 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

20.05.2024 року в ході проведення огляду місця події на автодорозі по АДРЕСА_1 було виявлено і вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови начальника СД від 21.05.2024 року вилучене в ході огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

Клопотання обґрунтоване тим, що на думку начальника СД, існують всі правові підстави для накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке в подальшому буде досліджено та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог ст. 94 КПК України та буде прийнято законне процесуальне рішення у розумні строки.

Від начальника СД ОСОБА_3 до суду надійшла письмова заява з проханням розглядати клопотання без її участі, клопотання підтримує та просить задоволити.

Прокурор ОСОБА_4 до суду надала письмову заяву з проханням розглядати клопотання без її участі, клопотання підтримує та просить задоволити.

Користувач майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати клопотання без його участі. Відносно клопотання заперечує, оскільки вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу йому не належить.

Дослідивши додані до клопотання документи слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання начальника СД про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, начальником СД не зазначено відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в клопотанні не зазначено які саме ознаки підробки воно містить.

Крім того, при вирішенні даного питання слідчий суддя звертає увагу, що користувачем майна ОСОБА_5 надано до суду письмову заяву зі змісту якої вбачається, що вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу йому не належить. При цьому, в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 . Враховуючи наведене, а також неявку в судове засідання начальника СД та прокурора, слідчий суддя позбавлений можливості встановити на чиє ім`я видане вищезазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Більш того, як вбачається зі змісту клопотання, начальник СД фактично обмежилася лише наведенням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речових доказів.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому начальник СД вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин ймовірного вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що прокурор не з`явилася до судового засідання, матеріали кримінального провадження для огляду не надала, тим самим не підтримала клопотання про арешт майна у судовому засіданні з належним його додатковим обґрунтуванням, з урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 26 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору.

Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника СД відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000066 від 20.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1