Провадження 11-кп/824/1621/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісківка Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку ОСОБА_8 , 13 вересня 2021 року, близько 17 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані наркотичного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу проник до автомобіля «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , та незаконно заволодів ним.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про його особу та те, що він вчинив кримінальне правопорушення в стані наркотичного сп`яніння. Вважав, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. На думку прокурора, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Апелянт звернув увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних, що підтверджують наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому як щире каяття, а визнання вини обвинуваченим після вчиненого кримінального правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_8 під тиском беззаперечних доказів намагався уникнути справедливого покарання за вчинене. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив доводи викладені у ній та просив її задовольнити;

обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, у зв`язку із чим просили залишити її без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що проявилося у необґрунтованому звільненні ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, то колегія суддів не визнає їх переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особи винного та інших обставинах справи.

Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді 3-х років позбавлення волі було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який має середню освіту, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, до кримінальної відповідальності притягається вперше, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Обставиною, що пом`якшувала покарання ОСОБА_8 судом визнане - щире каяття, а обставиною, що обтяжувала покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Крім цього, врахувавши наведене у своїй сукупності, місцевий суду дійшов висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, на підставі положень ст.75 КК України звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

У контексті оцінки висновку місцевого суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, колегія суддів зважає на те, що у ході апеляційного розгляду стороною захисту були представлені факти, які істотно впливають на призначення ОСОБА_8 покарання. Зокрема, захистом був наданий рекомендаційний лист командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якого, ОСОБА_8 було відібрано для проходження військової служби за контрактом у вказаній військовій частині, а також лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого, ОСОБА_8 було відібрано для проходження військової служби за контрактом та він планується до відправки. Той факт, що обвинувачений добровільно поступив на службу до Збройних Сил України та на даний час готується до відправки у зону активних бойових дій, указує на можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання і свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про можливість застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

У контексті наведених висновків колегія суддів враховує вказівки надані Верховним Судом у постанові від 16.02.2023 щодо призначення ОСОБА_8 покарання з випробуванням. Між тим, оскільки наведених вище обставин на момент прийняття Верховним Судом постанови від 16.02.2023 не існувало, висновки колегії суддів щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України узгоджуються та не порушуватимуть вимог ч.2 ст.439 КПК України.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність вироку в частині призначеного покарання.

Звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням проведене у відповідності до вимог закону. Колегія суддів констатує той факт, що свідома громадянська позиція обвинуваченого, яка проявилась у готовності стати на захист держави у поєднанні із іншими даними, які характеризують його особу із позитивної сторони, указує на існування можливості виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, що указує на правильність рішення суду першої інстанції про застосування щодо обвинуваченого вимог ст. 75 КК України.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________________ _________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4