Номер провадження: 11-кп/813/874/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 та прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 у кримінальних провадженнях №0001041 від 27.02.2015, №0000094 від 19.01.2023 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Анатолівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 307 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

- ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 02.08.2013 року Київського районного суду м. Одеси, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 6 (шести) років, 1 (одного) місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Зараховано у строк відбуття покарання за ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування під вартою з 27.05.2015 по 11.01.2016 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, а з 07.06.2023 по 11.10.2023 року день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 22.04.2015 року близько 14:00 годин, знаходячись по АДРЕСА_3 , в ході проведення співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, оперативної закупки без затримання, незаконно збув ОСОБА_11 , за гроші в сумі 350 гривень, психотропну речовину обіг якої обмежено - метамфетамін, який він незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

В цей же день 22.04.2015 р, ОСОБА_11 , добровільно видав СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, медичний шприц об`ємом 2 мл, заповнений рідиною до відмітки 2,1 мл, з психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №594 від 28.04.2015 р, Надана на експертизу рідина, об`ємом 2,1мл, яка знаходиться в шприці містить психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін. Кількісний вміст метамфетаміну в рідині становить 0,015г.

Умисні дії ОСОБА_8 , 25.07.1977 р-н, кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено.

Крім того 27.05.2015 року близько 17:50 годин, ОСОБА_8 , знаходячись по АДРЕСА_3 , в ході проведення співробітниками СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, оперативної закупки , незаконно збув ОСОБА_11 , за гроші в сумі 340 гривень, психотропну речовину обіг якої обмежено - метамфетамін, який він незаконно зберігав з метою подальшого збуту.

В цей же день 27.05.2015р, ОСОБА_11 , добровільно видав СБНОН Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, медичний шприц об`ємом 2 мл, заповнений рідиною до відмітки 2, мл, з психотропною речовиною обіг якої обмежено метамфетамін.

Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №773 від 01.07.2015 р, надана на експертизу рідина в медичному шприці, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін

Кількісний вміст метамфетаміну в рідині становить 0,038г.

Умисні дії ОСОБА_8 , 25.07.1977 р-н, кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено, вчинений повторно.

Згідно висновку експерта №2961/17 від 03.07.2015 року, на наданих для дослідження одній грошовій купюрі номіналом 100 гривень України №ВЗ 75111285, трьох грошових купюрах номіналом 50 гривень України, №КХ 5283864, №ПД4434006, №РЕ6423013, двох грошових купюрах номіналом 20 гривень України, №МЛ5546235, №ПЗ3837077, п`яти грошових купюрах номіналом 10 гривень України, №МЄ2650873, №КН5687848, №КС5170906, №АХ0601935, №МЖ8401515, одній грошовій купюрі номіналом 2 гривні України №АЗ4815909, та на ватних тампонах зі змивами з рук ОСОБА_8 , на момент дослідження є нашарування спец барвника люмінесцентного порошку.

Спецбарвник - люмінесцентний порошок, нашарування якого виявлено на вище перелічених купюрах та спец-барвник, нашарування якого виявлено на ватних тампонах зі змивами з рук ОСОБА_8 , мають загально родову приналежність зі зразком люмінесцентного порошку, наданим для порівняльного дослідження.

Також, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача від 24.02.2022 року №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 17.08.2022 року №2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022, затверджено Законом України від 16.11.2022 року №2738- ІХ з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб, вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 18.01.2023 біля 01:00 години ОСОБА_8 з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, під керуванням ОСОБА_12 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю потерпілого за допомогою раніше заготовленого ножа розбив скло з правої сторони задньої частини автомобілю, тим самим отримав вільний доступ до салону автомобіля та проник до нього.

Далі, ОСОБА_8 , таємно викрав дерев`яний ящик з інструментом, темно-зеленого кольору (який матеріальної цінності для потерпілого не представляє), викрутку з жовтою ручкою вартістю 160 (сто шістдесят) гривень, ключі в кількості 3 (трьох) штук, вартістю 20 (двадцять) гривень за 1 (одну) штуку, загальною вартістю 60 (шістдесят) гривень, плоскогубці з червоною ручкою вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень, молоток з дерев`яною ручкою вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень, 3 (три) зубили вартістю 50 (п`ятдесят) гривень за 1 (одну) штуку, загальною вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень, 3 (три) ключі вартістю 10 (десять) гривень за 1 (одну) штуку, загальною вартістю 30 (тридцять) гривень, 2 (два) напильника по 10 (десять) гривень за 1 (одну) штуку, загальною вартістю 20 (двадцять) гривень, ключ накидний вартістю 10 (десять) гривень, ножиці з чорними ручками вартістю 50 (п`ятдесят) гривень, ключ розвідний вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень, пінцет металевий вартістю 100 (сто) гривень, набір ключів марки «Сігма» вартістю 600 (шістсот) гривень, коробка металева з надписом «Ліптон», (яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє), каністра металева об`ємом 5 (п`ять) літрів, вартістю 500 (п`ятсот) гривень, каністра пластикова білого кольору об`ємом 5 (п`ять) літрів, (яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє), каністра пластикова сірого кольору об`ємом 5 літрів, (яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє), авто магнітолу марки «Піонер» моделі DEH-P5900MP вартістю 1000 (тисяча) гривень та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав майнову шкоду ОСОБА_12 на загальну суму 3130 (три тисячі сто тридцять) гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації дій обвинуваченого захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу оскільки вважає вирок суду незаконним у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не правильно застосовані норми процесуального права, а саме не в повній мірі застосовано положення закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим неправильно застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України.

Доводи обґрунтовує тим, що в судовому засіданні 30 червня 2023 року суд першої інстанції об`єднав кримінальні провадження №0001041 від 27.02.2015 та кримінальне провадження №0000094 від 19.01.2023 відносно ОСОБА_8 та присвоїв номер справи 2015 року та фактично затримав підзахисного ОСОБА_8 і потім продовжував міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за об`єднаним провадженням (ухвала від 25.07.2023 про продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою прийнята в справі №523/10962/15-к, таким чином ОСОБА_8 знаходився під вартою і за кримінальним провадженням №0001041 від 27.02.2015р.), а тому при ухваленні вироку судом першої інстанції не було перераховано строк відбування покарання з 07.06.2023 відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України з урахуванням строку попереднього ув`язнення.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення в період з 27.05.2015 по 11.01.2016 включно та з 07.06.2023 по день набрання вироку законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу оскільки вважає вирок суду в частині призначення покарання незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що санкція ч. 1 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років позбавлення волі. Однак, за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК України суд призначив ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 1 ст. 307 КК України у виді 3 років позбавлення волі, не мотивувавши своє рішення належним чином, положеннями ст. 69 КК України, які дозволяють виходити за межі санкції статті кримінального закону.

Просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок в частині призначеного покарання, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В інший частині вирок першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та частково підтримав задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 307 КК України, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту, з приводу неправильного та неповного перерахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_8 , то колегія суддів дійшла висновку про таке.

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Зазначена правова позиція апеляційного суду узгоджується з постановою Великої Палати Верхового Суду від 29.08.2018 по справі №663/537/17.

Так, злочини були вчинені у період з 22.04.2015 по 18.01.2023, усі епізоди були об`єднані в одне кримінальне провадження, у якому відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим апеляційний суд частково погоджується з доводами захисника відносно того, що у даному випадку строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з моменту об`єднання кримінальних проваджень№0001041 від 27.02.2015 та №0000094 від 19.01.2023, а саме з 27.05.2015 по 11.01.2016 включно та з 30.06.2023 по день набрання вироку законної сили включно слід зараховувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Що стосується доводів прокурора на допущення судом першої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Разом з тим, судом було призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі, що є нижчим від мінімального покарання, передбаченого санкцією статті, при цьому посилань на ст. 69 КК України мотивувальна частина вироку не містить, що свідчить про неправильне застосування районним судом закону про кримінальну відповідальність.

Вирішуючи питання відносно покарання, яке слід призначити ОСОБА_8 апеляційний суд виходить з того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд визнає повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого злочину, дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний статус, ту обставину, що він неодноразового притягувався до кримінальної відповідальності, приходить до висновку про те, що покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Приписами ч. 1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 413 КПК України регламентовано, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 слід задовільнити частково, апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити повністю, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку в цій частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовільнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 яким ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 307 КК України скасувати, в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Зарахувати у строк відбуття покарання за ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування під вартою строк попереднього ув`язнення в період з 27.05.2015 по 11.01.2016 включно та з 30.06.2023 по 28.05.2024 - день набрання вироку законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4