ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1138/24 Справа № 206/1972/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оржиця Полтавської області, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , депутата Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, зареєстрованого за проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України (далі-КК)-

В С Т А Н О В И Л А :

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

07.12.2017 між ТОВ «ТД Агродар» в особі директора ОСОБА_7 та ПП «Оліяр» в особі директора ОСОБА_10 укладено договір № 71217. Відповідно до п.1.1 даного договору постачальник ТОВ «ТД Агродар» бере на себе зобов`язання поставити, а покупець ПП «Оліяр» прийняти та оплатити товар, а саме олію соняшникову нерафіновану невиморожену. Асортимент, кількість, ціна за одиницю товару, строки та умови поставок визначались Специфікаціями, що були невід`ємними частинами договору.

У подальшому, між вказаними суб`єктами господарської діяльності протягом 2017 2019 років додатково укладено 32 специфікації, які підписані директором ТОВ «ТД Агродар» ОСОБА_7 та директором ПП «Оліяр» ОСОБА_10 .

Згідно з п. 2 Специфікації оплата за товар (олія соняшникова) здійснюється на умовах часткової попередньої оплати з моменту отримання ПП «Оліяр» рахунку-фактури від ТОВ «ТД Агродар». Відповідно до договору № 71217 від 07.12.2017 та специфікацій до нього, у період з 11.12.2017 по 18.07.2019 ПП «Оліяр» здійснило 141 платіж, якими перерахувало на розрахункові рахунки ТОВ «ТД Агродар» грошові кошти на загальну суму 698866182,56 гривень.

В період з 16.12.2017 по 26.02.2020 ПП «Оліяр» отримало від ТОВ «ТД Агродар» товарно-матеріальні цінності «олія сояшникова нерафінована» в кількості 30263,24 тон на загальну суму - 650 513 125,18 гривень.

Таким чином, в період часу з 11.12.2017 по 18.07.2019, з урахуванням своєчасності виконання договірних зобов`язань, обсягів поставленого товару, своєчасності надходження платежів, тобто між директором ТОВ «ТД Агродар» ОСОБА_7 та керівництвом ПП «Оліяр» виникли довірчі фінансово-господарські взаємовідносини.

Розуміючи цей факт, у ОСОБА_7 , приблизно у період з листопада 2019 року по лютий 2020 року, більш точної дати під час проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, на підставі сформованих між ним довірчих відносин виник злочинний план на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), а саме на заволодіння грошовими коштами ПП « ОСОБА_11 », які були перераховані на розрахункові рахунки ТОВ «ТД Агродар» у якості передоплати за постачання олії соняшникової.

Реалізуючи свій злочинний умисел, зловживаючи довірчими відносинами з керівництвом ПП «Оліяр», ОСОБА_7 вирішив шляхом поступового зменшення постачання товару олії соняшникової нерафінованої на адресу ПП «Оліяр» з послідуючим повним зупиненням постачання та неповерненням передоплати, яку вже здійснив ПП « ОСОБА_11 » на розрахункові рахунки ТОВ «ТД Агродар», заволодіти грошовими коштами в сумі 48 353 057,4 гривень, які були перераховані на рахунки Товариства у якості передоплати за постачання олії соняшникової.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи на посаді директора ТОВ «ТД Агродар» та являючись єдиним власником даного підприємства, тобто маючи право самостійно приймати будь-яке рішення стосовно фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТД Агродар», починаючи з кінця листопада 2019 року значно скоротив обсяги постачання на адресу ПП «Оліяр» товарно-матеріальних цінностей «олія соняшникова нерафінована», чим порушив умови пункту 3 «строки поставки товару» Специфікацій, які є невід`ємною частиною до договору № 71217 від 07.12.2017, а в подальшому взагалі припинив постачання.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння шляхом зловживання довірою грошовими коштами ПП « ОСОБА_11 », які були перераховані у якості передоплати за постачання олії соняшникової, ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своєї діяльності та необхідність надання цієї діяльності законного виду, вимушений прийняти рішення про необхідність реструктуризації боргу ТОВ «ТД Агродар» перед ПП «Оліяр» та погодився на укладання з керівником ПП «Оліяр» додаткової угоди до Договору поставки № 71217 від 07.12.2017.

Так, 24.03.2020 між ТОВ «ТД Агродар», в особі директора ОСОБА_7 та ПП «Оліяр» в особі директора ОСОБА_10 , укладена додаткова угода до Договору поставки №71217 від 07.12.2017, згідно з п.3 якої сторони погодили, що ТОВ «ТД Агродар» зобов`язаний відповідно до графіку в період з 25.03.2020 по 31.10.2020 повернути заборгованість в сумі 48 353057,38 гривень, що виникла в результаті невиконання умов договору №71217 від 07.12.2017, яку заздалегідь ОСОБА_7 не мав на меті виконувати, тобто повертати виниклий борг у повному обсязі.

Згідно з заявою про припинення зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог №21/04-01 від 21.04.2020 сторони погодилися на припинення зарахування зустрічної однорідної вимоги, а саме шляхом зарахування заборгованості ПП «Оліяр» перед ТОВ «ТД Агродар» у розмірі 1755810, 00 грн. в якості погашення суми заборгованості ТОВ «ТД Агродар» перед ПП «Оліяр» в частині 1 755 810, 00 грн згідно з Договором поставки №71217 від 07.12.2017 та Додаткової угоди від 24.03.2020. Таким чином, з урахуванням припинення зобов`язань зарахування зустрічних однорідних вимог, ТОВ «ТД Агродар» зобов`язано повернути ПП «Оліяр» в термін до 30.04.2020 у суму боргу в розмірі 1244190 гривень.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , штучно створюючи дії, що нібито він виконує договірні умови, зазначені у додатковій угоді від 24.03.2020 до Договору поставки №71217 від 07.12.2017, а також з метою введення в оману керівника ПП «Оліяр», здійснив в період з березня 2020 року по серпень 2020 року часткове повернення грошових коштів, якими раніше заволодів, а саме на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ПП «Оліяр» у АТ «Креді Агрікол Банк», перераховував суму в розмірі 10344190 гривень частинами: 25.03.2020 суму в розмірі 5000000,0 грн., 30.04.2020 в суму в розмірі 1244190,0 грн., 01.06.2020 в суму в розмірі 3000000,0 грн., 22.07.2020 в суму в розмірі 300000,0 грн., 03.08.2020 в суму в розмірі 800000,0 гривень.

Вищевказаними діями ОСОБА_7 мав на меті прикриття своєї злочинної діяльності та створення хибного уявлення перед керівництвом ПП «Оліяр» про відсутність фінансової спроможності у ТОВ «ТД Агродар» повернути суму заборгованості в повному обсязі. Однак, згідно з висновком експерта Національно наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» від 29.02.2024, в період 25.03.2020 по 31.10.2020 на розрахункових рахунках ТОВ «ТД Агродар», а саме: № НОМЕР_2 АТ «Укрсімбанк», № НОМЕР_3 АТ «Укрсімбанк», № НОМЕР_4 АТ «ОТП Банк», № НОМЕР_5 АТ «ОТП Банк», знаходились грошові кошти на загальну суму ,15 грн., що значно перевищує суми заборгованості перед ПП «Оліяр», яку ОСОБА_7 не мав на меті повертати. Тобто, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що на розрахункових рахунках підприємства ТОВ «ТД Агродар» було достатньо залишків грошових коштів для сплати в повному обсязі заборгованості перед ПП «Оліяр» в періодах та сумах, визначених в додатковій угоді від 24.03.2020, не повернув грошові кошти на адресу ПП «Оліяр» в сумі 36 253 057,38 гривень, які були раніше перераховані у якості передплати за постачання олії соняшникової, а привласнив їх собі та розпорядився ними на свій власний розсуд, чим заподіяв ПП «Оліяр» матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК.

18.04.2024 постановою прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_12 виділено з матеріалів досудового розслідування за №0000159 від 16.03.2020 в окреме провадження №0000674 матеріали за фактом заволодіння директором ТОВ ТД Агродар ОСОБА_7 чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, а саме грошовими коштами ПП Оліяр, які в період 2017-2019 років були перераховані на розрахункові рахунки ТОВ ТД Агродар, в якості попередньої оплати за товар (олія соняшникова), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК.

19.04.2024 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_13 , погоджене прокурором групи прокурорів начальником відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, невмотивованістю, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена із порушенням вимог щодо кримінального провадження, передбачених ст.ст.7,9,177,193,194 КПК України.

В обґрунтування зазначає, що під час ухвалення оскаржуваного рішення слідчим суддею не було враховано у повному обсязі наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того вказує, що стороною захисту не було надано для ознайомлення слідчому та прокурору письмові заперечення та документи, що були додатками до нього, у зв`язку з чим у них не було можливості належним чином підготуватися для надання правової оцінки вказаним аргументам, що призвело до порушення принципу змагальності сторін.

З огляду на викладене прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави у розмірі завданих кримінальним правопорушенням збитків, тобто у розмірі 36 253 057,38 грн, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до органу міграційної служби свої паспорти для виїзду за кордон.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який просив скасувати рішення слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативою внесення застави у розмірі - 36 253 057,38 грн та з покладенням відповідних обов`язків, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За змістом положень частини статті 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190КК, а також на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ці висновки не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Натомість слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з чим погоджується колегія суддів. Такі висновки слідчого судді є правильними, оскільки вони випливають із змісту поданого клопотання та не спростовуються доданими до клопотання письмовими доказами (а.с.2-9).

При цьому колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, порушував умови та не дотримувався покладеного на нього обов`язку, або намагався переховуватися від слідства. Навпаки, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що у сторони обвинувачення наразі відсутні зауваження щодо процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , який своєчасно з`являється за викликом до слідчого, прокурора та слідчого судді. Крім того, як зазначив прокурор, з 06 червня 2024 року фактично досудове розслідування завершено та стороні захисту в порядку ст.290 КПК відкриті матеріали кримінального провадження.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, який є депутатом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладений на нього, передбачений п.1 ч.5 ст.194 КПК обов`язок буде достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленому ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання підозрюваним ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК.

Водночас, на переконання апеляційного суду, посилання прокурора про ненадання стороною захисту стороні обвинувачення копії заперечень на клопотання та додатків до нього, не є безумовною підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення обов`язку, передбаченого п.1 ч.5 ст.194 КПК - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4