Справа № 521/607/24
Номер провадження:1-кп/521/1231/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2024

21 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001062 від 28.07.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівськ (на теперішній час Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08.06.2000 року за ч.1 ст.229-6 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік, штрафу,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 04.12.2000 року за ст.17, ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 23.06.2003 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 06.03.2008 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.3 ст.313, ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

-вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.08.2008 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 22.07.2013 року за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.10.2014 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.07.2021 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

-вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 28.07.2023 року приблизно о 09.41., більш точного часу під час судового розгляду встановити не вдалось можливим, перебуваючи у приміщенні кабінету оперативного відділу №13 Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», за адресою: м.Одеса, вул.Краснова, 2А, усвідомлюючи, що старший оперуповноважений оперативного відділу Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_6 та старший оперуповноважений оперативного відділу Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_7 є службовими особами, представниками влади і знаходяться при виконанні службових обов`язків, до яких зокрема входять огляд і обшук засуджених, їх речей, вилучення заборонених для використання в установах виконання покарань речей та документів, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, у ході спілкування, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своєї пропозиції, неодноразово висловлював ОСОБА_6 та ОСОБА_8 пряму словесну пропозицію надати їм неправомірну вигоду у розмірі 4000 (чотири) тисячі гривень за повернення вилученого у нього мобільного телефону та за непритягнення його до дисциплінарної відповідальності за скоєне правопорушення.

Кримінальна відповідальність за вчинений злочин, передбачена ч.1 ст.369 КК України, а саме за пропозицію службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.369 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що дійсно неодноразово висловлював співробітникам Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» пряму словесну пропозицію надати їм неправомірну вигоду у розмірі 4000 (чотири) тисячі гривень за повернення вилученого у нього мобільного телефону, який він знайшов на подвір`ї колонії, та за непритягнення його до дисциплінарної відповідальності за скоєне правопорушення.Телефон хотів залишити собі для спілкування з рідними, мав матеріальну можливість передати запропоновані гроші працівнику колонії. Просив суворо його не карати, у вчиненому щиро кається.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецидив кримінальних правопорушень.

Щодо особи обвинуваченого, то він раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та у лікаря-нарколога перебуває у зв`язку з вживанням наркоречовин.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його мету та мотиви, наведені вище, сукупність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а також, що він зрозумів та усвідомив протиправність своєї поведінки, суд, з урахуванням думки сторони обвинувачення, сторони захисту, обвинуваченого, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч.1 ст.369 КК України у виді позбавлення волі.

Оскільки кримінальне правопорушення, за якими проводиться розгляд даного кримінального провадження, вчинений обвинуваченим після постанолення відносно нього попереднього вироку Іллічивського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, строк невідбутого покарання станом на 08.02.2024 року за вказаним вироком суду становить 4 роки 2 місяці 22 дні, тому суд призначає обвинуваченому покарання за приписами ч.1 ст.71 КК України з урахуванням вищезазначеного вироку.

Згідно довідки ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Іллічивського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, яким призначено остаточне покарання із врахуванням покарання, призначеного вироком Іллічивського міського суду Одеської області від 27.04.2023 року, в строк якого зараховано строк попереднього ув`язнення з 31.03.2023 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про зарахування у строк призначеного остаочного покарання відбутий строк покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідноі до ч.1 ст.71 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання даного покарання з невідбутим покаранням, призначеним вироком Іллічивського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 21.03.2024 року.

Зарахувати у строк призначеного покарання строк відбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Іллічивського міського суду Одеської області від 30.05.2023 року з 31.03.2023 року по 20.03.2024 року включно.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речові докази після набрання вироком законної сили

-мобільний телефон марки «Samsung » модель J3, s/n: НОМЕР_1 , золотистого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 - повернути до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» для вирішення питання про долю телефону в порядку вимог діючого законодавства.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1