Код суду 233 Справа № 233/1966/24
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, є громадянином України, має середню спеціальну освіту, розлучений, працездатний, не працює та не навчається, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
В середині листопада 2022 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , на узбіччі дороги виявив корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 споряджений вибуховою речовиною, поруч з яким на землі знаходився запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ-2 споряджений вибуховою речовиною. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що виявлені ним предмети є вибуховими речовинами, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за № 622 від 21.08.1998 (зі змінами), підняв корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 споряджений вибуховою речовиною та запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ-2 споряджений вибуховою речовиною, щоб перенести за місцем свого мешкання, тим самим здійснив незаконне придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, ОСОБА_5 придбані при вищевказаних обставинах корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 споряджений вибуховою речовиною та запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ-2 споряджений вибуховою речовиною, переніс за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим здійснив незаконне носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Знаходячись за вказаним місцем мешкання ОСОБА_5 , поклав корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 споряджений вибуховою речовиною та запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ-2 споряджений вибуховою речовиною під підлогу господарської споруди, почавши незаконно, умисно зберігати вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.
09 лютого 2024 року, в період часу з 00:55 по 01:48, в ході проведеного у встановленому законом порядку огляду місця події, а саме домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 слідчим СВ ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області у ОСОБА_5 виявлено та вилучено з-під підлоги господарської споруди корпус оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 споряджений вибуховою речовиною та запал ручної гранати модернізований дистанційної дії типу УЗРГМ-2 споряджений вибуховою речовиною.
Тим самим, придбання, носіння та зберігання ОСОБА_5 вибухових речовин здійснено без передбаченого законом дозволу та в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576; Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-12 «Про право власності на окремі види майна»; п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за № 622, відповідно до положень яких вказані вище вибухових речовин відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив придбання, носіння та зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, щиро каявся.
Під час досудового розслідування між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним на той час ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 01 квітня 2024 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті у судовому провадженні; надати правдиві показання у судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого фізичним особам шкода не завдана.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку у лікаря нарколога за місцем проживання не перебуває; з 2021 року перебуває на обліку у лікаряпсихіатра КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» №3; за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи №172 від 21.03.2024 року ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, не виявляв і в теперішній час не виявляє будь-яких психічних розладів; міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, оскільки відсутні відомості щодо нього, які б давали підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участі захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено судову вибухово -технічну експертизу №СЕ-19/105-24/1067-ВТХ від 19 лютого 2024 року. Витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження в сумі 7572,80 грн. на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 від 01 квітня 2024 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 7572,80 грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 80 коп.) процесуальних витрат.
-гільзу калібром 5,45 х39 мм, - передану на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №40 від 29 березня 2024 року, знищити.
-контрольну пробу ґрунту, пробу ґрунту з епіцентру вибуху, уламки гранати Ф-1, - передані на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №15 від 22 лютого 2024 року, знищити.
-предмет зовні схожий на магазин, переданий на зберігання до КЗ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №1 від 09 лютого 2024 року, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1