Єдиний унікальний номер 205/6666/20
1-кп/205/103/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000263 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами у кримінальному провадженні, а саме, таких: відеозапис із камери зовнішнього огляду К-38.1, ресурсу «Безпечне місто», протокол огляду місця подія від 16.03.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту із використанням відеозапису від 15.04.2020, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 21.04.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 21.04.2020 року, висновок судової комплексної авто-технічної та фототехнічної експертизи № 19/104-9/613/614.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримала заявлене клопотання, зазначила, що дане клопотання подано повторно, але ж з інших підстав, надала обґрунтування, аналогічні змісту письмового клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 та просили задовольнити.

Прокурори заперечували проти задоволення клопотання. Пояснили, що дані докази здобуті у відповідності до норм чинного законодавства. Зауважили, що суд може прийняти рішення про недопустимість доказів у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті, а визнавати вказані докази очевидно недопустими відсутні підстави.

Представник потерпілого в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обґрунтування клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Визнання доказів недопустимими та припинення їх дослідження на стадії судового розгляду можливе виключно в разі наявності критерію очевидності, а враховуючи загальне визначення допустимості доказів, то очевидність повинна полягати саме в порушенні порядку, встановленого КПК України, або у невідповідності його нормам. Процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, і клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини. В свою чергу єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

Суд на цій стадії може визнати недопустимими лише очевидно недопустимі докази, порушення порядку збирання яких не може бути спростоване будь-якими іншими матеріалами.

Разом з тим, ознайомившись з клопотанням захисника, суд приходить до висновку, що на даній стадії судового розгляду у суду відсутній критерій очевидності недопустимості доказів.

А тому, заявлені в клопотанні докази, які просить адвокат визнати очевидно недопустимими, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що всі доводи, викладені захисником, підлягають вивченню та оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України , слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке обґрунтовується на загальному, повному й непередбаченому дослідженні всіх видів кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності зібраних доказів - з точки зору достатньості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, на час розгляду даного клопотання триває судовий розгляд кримінального провадження, докази, які просить адвокат визнати очевидно недопустимими, дослідженні безпосередньо судом та конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не зазначено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 , яке долучено до матеріалів кримінального провадження, про визнання доказів очевидно недопустимими не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371, 291 КПК України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 (вх.14244 від 22.04.2024), про визнання доказів очевидно недопустимими відмовити.

Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 26.04.2024 року о 15.45 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1