Справа №522/9787/20
Провадження №1-кп/522/1444/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальних провадженнях №0002003 від 30.05.2020 року №0000012 від 03.01.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Портівське Першотравневого району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.12.2003 Першотравневим районним судом Донецької області за ч. 1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений на підставі вимог ст.75 КК України з іспитовим строком у 2 роки;

- 28.05.2004 Першотравневим районним судом Донецької області за ч. 2 ст.289, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.08.2004 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі;

- 19.09.2005 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.04.2007 умовно достроково на не відбутий термін 2 роки 8 місяців та 16 днів;

- 09.04.2008 Першотравневим районним судом Донецької області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст.289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08.10.2008 Приморським районним судом м. Маріуполя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 12.09.2013 умовно-достроково на не відбутий строк 3 місяці та 16 днів;

- 29.05.2018 Приморський районним судом м. Маріуполя призначено покарання за ч.1 ст.187 КК України у вигляді 5 років та 1 місяця позбавлення волі. У строк відбуття покарання зараховано час попереднього ув`язнення в період з 24.09.2013 по 29.12.2015. Звільнений 29.05.2018 по відбуттю строку покарання;

- 26.02.2020 вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, покарання відбуто частково,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5

захисник- ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_4

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив злочини, передбачені ч.2, ст.189, ч.4 ст.185 КК України, за наступних обставин.

1. 23.01.2020 близько 23:30 год., перебуваючи за адресою: вул. Нечепуренка в м. Одесі біля будинку № 6, ОСОБА_4 побачив мопед марки «Suzuki Sepia», чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , визначивши його предметом свого злочинного наміру, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив та мету, діючи повторно, ОСОБА_4 підійшов до будинку № 6 по вул. Нечепуренка у м. Одесі, де знаходився припаркований мопед марки «Suzuki Sepia», шасі № НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зняв з підніжки вищевказаний транспортний засіб та за допомогою фізичної сили рук та ніг поштовхав його до будинку АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів належним ОСОБА_7 транспортним засобом, а саме мопедом марки «Suzuki Sepia», шасі № НОМЕР_1 , чорного кольору, спричинивши останньому матеріальний збиток в розмірі 5000 гривень.

Після цього, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

За наведених обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

2. Крім того ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_8 від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX) та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ введено воєнний стан та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-ІХ від 03.03.2022, 30.09.2023 о 19:11 прибув до торгівельного залу магазину «Сільпо», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, буд. 2.

Знаходячись в даному приміщенні у проміжок короткого часу, у останнього раптово виник намір, спрямований на повторне таємне заволодіння чужим майном, з метою незаконного збагачення, а предметом свого злочинного посягання він визначив картриджі для гоління «Gillette Fusion Proglide Power», які знаходились на полиці в даному приміщенні.

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_4 таємно викрав з полиці картриджі для гоління «Gillette Fusion Proglide Power» у кількості 2 упаковок, вартістю 726,66 грн. за упаковку, сховав в боковий карман кофти та не оплативши товар пройшов повз касову зону та покинув місце скоєння злочину.

Розуміючи протиправність своїх дій та з метою уникнення бути викритою ОСОБА_4 покинув дане приміщення, разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ТОВ «Сільпо-Фуд», , спричинено майнову шкоду на загальну суму 1453,32 гривень.

За наведених обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

За сукупністю ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст.189, ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів, визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілі ОСОБА_7 та представник ТОВ «Сільпо-Фуд», в судове засідання не з`явилися, згідно письмових заяв, майнова шкода їм відшкодована, просили проводити судовий розгляд без їх участі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальних актах, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вважає їх доведеними та кваліфікує дії ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують чи обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином проти власності, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, є тяжким злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

ОСОБА_4 є громадянином України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має не відбуте частково покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2020 року.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчинених злочинах, у майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати. Заподіяна ним майнова шкода потерпілим відшкодована у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обвинувачений не має претензій майнового характеру з боку потерпілих, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування потерпілим у повному обсязі завданої майнової шкоди шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його поведінку, ставлення до вчиненого, форму вини й мотиви вчинення кожного злочину, тяжкість їх наслідків, відсутність претензій з боку потерпілого, приймаючи до уваги вказані пом`якшуючі та обтяжуючу обставину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинені ним злочини покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових злочинів.

Також суд встановив наявність підстав для застосування положень ч.4 ст. 70 ККУ та ч.1 ст. 71 ККУ, що регулюють порядок призначення покарання за сукупністю вироків та сукупністю злочинів, з огляду на наступне.

ОСОБА_4 вчинив перший злочин за даним вироком 23.01.2020 року, після чого був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2020 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 ККУ, до покарання у вигляді 2 років позбавлення, яке не відбув повністю, оскільки з 16.09.2023 року утримувався в Одеському слідчому ізоляторі на підставі ухвали Приморського суду м.Одеси року про обрання запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження, а не в порядку виконання вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2020 року.

В даному випадку обвинуваченому необхідно визначити покарання за вчинення злочину від 23.01.2020 року, передбаченого ч.2 ст. 289 ККУ, та покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2020 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим менш суворого в порядку, передбаченому ч.4 ст. 70 ККУ.

Враховуючи, що після постановлення вироку Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, ОСОБА_4 30.09.2023 року вчинив новий злочин, передбачений ч.4 ст. 185 ККУ, то остаточне покарання за вчинення даного злочину, та покарання, призначеного в порядку ч.4 ст. 70 ККУ, має бути визначено за сукупністю вироків відповідно до положень ст. 71 ККУ із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

Приймаючи таке рішення, суд керується правовою позицією, викладеною у Постанові від 22 січня 2024 року у справі № 236/4167/20, провадження № 51-1565 кмо 23, Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116704923).

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільні позови не заявлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-379 КПК України, ст.ст.1-99, 185, 289 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років без конфіскації майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2020 року більш суворим покаранням за даним вироком суду за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 ККУ, визначивши ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

Згідно із ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком за вчинення злочину, передбаченого, ч.4 ст. 185 ККУ, частково приєднати невідбуте покарання, призначене в порядку ч.4 ст. 70 ККУ, та визначити ОСОБА_4 остаточно до відбуття покарання у вигляді 5 (п`яти) років і 1 одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період з часу 15.01.2024 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, а також з 24.01.2020 року по по 22.02.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 15.01.2024 року.

Речові докази по справі:

-Мопед Suzuki Sepia в корпусі чорного кольору- вважати повернутим потерпілому ОСОБА_7

-Оптичний DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Cуддя:

20.02.2024