У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю слідчої СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка клопотання слідчої СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про надання дозволу на арешт майна, яке погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000062 внесеному до ЄРДР 08 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України та відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до клопотання, 08.03.2024 року до ЧЧ № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшов рапорт, про те, що проведеним аналізом електронної системи публічних закупівель ProZorro встановлено, що посадові особи Магдалинівської селищної ради здійснили продаж нежитлового приміщення (старої школи) загальною площею 549,00 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за 120 240, 00 грн., яка являється нижче ринкової вартості.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, та визначено кваліфікацію, як ч. 1ст. 367 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у відомостях з Державного реєстру речових прав в розділі актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна зазначено, що приватним нотаріусом Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:70459426 від 29.11.2023 було внесено запис щодо продажу нежитлового приміщення яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 1135, виданий 29.11.2023, ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на даний момент нежитлове приміщення (стара школа) загальною площею 549,00 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є фактично речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 80 ЗУ «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать:

-нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо;

-майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав;

-інші активи, передбачені законодавством.

Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством. Порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 ЗУ «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

В ході досудового розслідування виникли підстави вважати, що продаж майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,відбувся з порушенням вимог чинного законодавства та по ціні, яка є нижчою аніж середня ринкова. Незаконно набуте право власності на вищевказане майно, тягне за собою поверненню власникам їхнього майна.

Враховуючи викладене, виникла необхідність забезпечити збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а саме нежитлового приміщення (стара школа), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 247 КПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

В судовому засіданні слідча СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 клопотання підтримала, прохала суд винести ухвалу про накладення арешту на майно, а саме на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (стара школа), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 1135, виданий 29.11.2023 являється ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Власник майна ОСОБА_6 до суду не з`явився, причини неявку суду невідомі.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши думку слідчої, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна застосовується з метою забезпечення:

?збереження речових доказів;

?спеціальної конфіскації;

?конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

?відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Накладення арешту на вищевказані речі є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення. У зв`язку з чим виникла необхідність здійснити їх арешт, на підставі ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Враховуючи вище викладене,виявлені та вилучені речі та предмети в ході обшуку є речовим доказом, як матеріальний об`єкт оскільки дані речі можуть бути предметом кримінального правопорушення на яких в свою чергу може міститися слідча інформація або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин того, що буде встановлено під час подальшого кримінального провадження та не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вислухавши прокурора, дослідивши наданні до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання про арешт майна, вилучене під час огляду місця події, підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вищевказані речі та предмети як дані речові докази мають суттєве значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчої СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення (стара школа), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 1135, виданий 29.11.2023 являється ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборони будь-яким особам,розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном, а саме нежитловим приміщенням (стара школа), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та використовувати його будь-яким чином, а також заборонити вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та проводити дії щодо реєстрації (перереєстрації), об`єднання чи поділу, проводити будь-які будівельні та інші роботи, заборонити інші види реєстрацій для недопущення подальшого псування чи перетворення майна.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, потерпілим його представником протягом п`яти діб з дня її винесення.

Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1