Справа № 308/3036/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 04.01.2024 року внесені до ЄРДР за №0000006, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного прокурором клопотання та доданих матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 04.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-1 KK України.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження оглянуто акаунт під псевдонімом « ОСОБА_4 » у соціальній інтернет мережі «Facebook за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 на якому виявлено розміщені зображення комуністичної символіки та тоталітарного режиму.

22.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , упакований до паперового конверту НПУ СУ.

У зв`язку з тим, що обшук проводився за місцем проживання ОСОБА_5 , то в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що мобільний телефон належить йому.

22.02.2024 старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом, в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

Прокурор зазначає, що у зв`язку із тим, що вказаний мобільний телефон має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та необхідний для проведення необхідних процесуальних дій, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказане вилучене майно.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що вище вказаний телефон являється речовим доказом по даному кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому прокурор просить накласти арешт на вищезазначену річ.

У судове засідання прокурор подав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_7 до суду подали спільну заяву про розгляд клопотання у їх відсутності. Проти задоволення клопотання не заперечили.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неявка вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання слідує, що СВ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04.01.2024 року внесені до ЄРДР за №0000006, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України.

Встановлено, що в ході проведення огляду місця події від 22.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено: мобільний телефон білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , упакований до паперового конверту НПУ СУ.

22.02.2024 року, старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом, в порядку ст. 98 КПК України, про що винесено відповідну постанову.

Прокурором доведено, що вилучений під час огляду місця події від 22.02.2024 року, мобільний телефон має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000006 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом злочину, може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вказаних у клопотанні вилучених речей, як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту вищезазначеного майна, а тому клопотання слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задоволити.

У рамках кримінального провадження №0000006, накласти арешт на майном, яке вилучено у ході проведення обшуку від 22.02.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: мобільний телефон білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного ОСОБА_1