Справа 556/581/24
Номер провадження 1-кс/556/274/2024
У Х В А Л А

Іменем України

про продовження запобіжного заходу

04.07.2024 року.

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не військовозобов"язаного, не працює, раніше не судимого.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя, -

встановив:

Заступник начальника СВ відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, яке погоджене з прокурором, що здійснює процесуальне керівництво, про продовження запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, щослідчим відділенням Вараського ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0000026 від 19.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 ККУкраїни.

11.04.2024, ОСОБА_4 , згідно вимог ст.ст. 42, 110, 276, 277, 278 КПК України, у кримінальному провадженні під №0000026 від 19.01.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 квітня 2024 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, закінчується о 15:00 год., 09 червня 2024року.

07.06.2024, ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області продовжено строк запобіжного заходу до 07.07.2024.

06.06.2024 року першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 19.01.2024 до трьох місяців, оскільки закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в зазначений вище строк, неможливо, внаслідок складності даного кримінального провадження, що зумовлено обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідністю завершення проведення судових експертиз.

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 липня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 19.01.2024 до 11 серпня 2024року.

Слідчий у своєму клопотанні просить при продовженні підозрюваному запобіжного заходу врахувати наступні обставини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше не судимий, відносно якого існують достатні підстави вважати, що останній продовжить свою злочинну діяльність, оскільки офіційно не працевлаштований, отримував прибутки від зайняття злочинною діяльністю, в тому числі збуту наркотичних засобів, та буде продовжувати займатись незаконним збутом наркотичних засобів, окрім цього за ч.2 ст.307 КК України у разі доведення його вини, ОСОБА_4 загрожує покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім цього, підозрюваний будучи офіційно не працевлаштованим, ніде не навчається, перебуваючи на території Волинської області може покинути межі області, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що унеможливить об`єктивного досудового розслідування та винесення покарання.

Вивченням особи ОСОБА_4 , на даний час, встановлено, що він працездатний, неодружений, не є особою похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не хворіє. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі та який, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні, і незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень та запобігання подальшої злочинної діяльності, у зв`язку із продовженням слідчим суддею Володимирецького районного суду Рівненської області строку досудового розслдіування у даному кримінальному провадженні, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному на 30 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просить продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаних кримінальних правопорушень, обґрунтування ризиків, застосування інших більш м"яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов"язків, а також запобігти виникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, окрім як тримання під вартою, є неможливе.

Підозрюваний та його захисник просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`ягкий, оскільки ОСОБА_4 тяжко хворіє та потребує стаціонарного лікування. Ризики, зазначені в клопотанні слідчого про продовження запобіжного заходу є необгрунтованими та недоведеними.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

19.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № №0000026, внесено запис про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

11.04.2024, ОСОБА_4 , згідно вимог ст.ст. 42, 110, 276, 277, 278 КПК України, у кримінальному провадженні під №0000026від 19.01.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

06.06.2024 року першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 19.01.2024 до трьох місяців, оскільки для завершення досудового розслідування необхідно виконати слідчі та процесуальні дії, проведення і завершення яких потребує додаткового часу.

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 липня 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 19.01.2024 до 11 серпня 2024 року.

Згідно повідомлення №Б-06-2024 від 15.06.2024, наданого ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», надано на запит захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , підозрюваний ОСОБА_4 ,1987 року народження, прибув до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» 12.04.2024 . При поступленні оглянутий черговим фельдшером. В формі № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого» зазначено, що тілесних ушкоджень, потреби в екстреній медичній допомозі та епіднебезпеки не виявлено. В подальшому зареєстровані звернення за медичною допомогою.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1,ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до частини четвертої статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення по справі "Ничепорук та Йонкало проти України" від 21 липня 2011 року, (заява №42310/04), яким встановлено, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

У справі " ОСОБА_9 та інші проти України" (заява №22429/05 від 15.11.2012 року) Єропейський суд з прав людини також зазначив, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, рішення "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23 лютого 2012 року, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Рішенням у справі «Белевицький проти Росії» від 01 березня 2007 року, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтуваності до конкретної особи ЄСПЛ визнав порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( справа "Мацнеттер проти Австрії" від 10 листопада. 1969 року ) зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Практика ЄСПЛ визначає, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі «Панченко проти Росії» від 08 лютого 2005 року (заява N 45100/98).

Так, ЄСПЛ в справі «Бекчиєв проти Молдови» від 04 жовтня 2005 року (заява №9190/03), підкреслював, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Перевіряючи доводи і обставини, на які вказує сторона обвинувачення, та беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах "Едуард Шабалін проти Росії" від 16 жовтня 2014 року та " ОСОБА_10 проти України" від 04 вересня 2015 року про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити частково.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» від 20 березня 2018 року, автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_4 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

В той же час, враховуючи наявність обґрунтованих та доведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились і продовжують існувати і на даний час, в т.ч.:

- ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтверджується тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , відносяться до категорії тяжких злочинів. У разі доведення вини підозрюваного, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, тому даний факт свідчить про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, дане твердження також базується на тому, що ОСОБА_4 , є непрацюючим, ніде не навчається.

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України), підтверджується тим, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, він є особою без постійного місця роботи та схильним до вживання наркотичних засобів. Також, в даному випадку слід брати до уваги той факт, що ОСОБА_4 , не маючи постійного місця роботи, а відповідно і доходу, з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочини, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення корисливо-насильницького характеру, з метою здобуття коштів чи матеріальних цінностей, які б дали йому змогу покинути постійне місце проживання та переховуватись як від органів досудового розслідування так і суду.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Крім того, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Клопотання слідчого, яке погоджено прокурором про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обгрунтоване та підлягає до часткового задоволення оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного не змінилися, однак до останнього слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

А тому, з врахуванням викладеного та тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , його поведінки, особи підозрюваного, що раніше не судимий, має постійне місце проживання, врахувуючи його незадовільний стан здоров`я, потребує лікування (повідомлення №Б-06-2024 від 15.06.2024, надане ДУ «Рівненський слідчий ізолятор»), суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є суворим і не зумовлений наданими слідчому судді доказами та особою підозрюваного. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає недоцільним та надмірним запобіжним заходом - тримання під вартою, який є неспівмірним із встановленими ризиками.

В той же час, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово, здатний запобігти названим ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування справи.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне обмежити перебування ОСОБА_4 у квартирі цілодобово, за винятком часу, необхідного для проведення медичного обстеження чи отримання лікування, та покласти на підозрюваного певні обов`язки з метою обмеження його поведінки.

Обрання більш м`яких запобіжних заходів в даний час є недостатнім, оскільки особисте зобов`язання та особиста порука неспроможні запобігти встановленим ризикам, а обрання такого запобіжного заходу як застава є недостатнім із врахуванням того, що підозрюваний не працює, не має будь-якого законного доходу.

Однак, в разі недотримання підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, орган досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183,184, 194 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про про продовження запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити частково..

Змінити запобіжний захід, попередньо обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не військовозобов"язаного, не працює, раніше не судимого, з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком 30 (тридцять) днів.

Підозрюваного ОСОБА_4 звільнити з - під варти і доставити до місця проживання негайно, згідно п.1 ч.3 ст.202 КПК України.

Звільнити ОСОБА_4 з - під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 (шістдесят) днів наступні обов`язки:

1) прибувати на виклики слідчого, прокурора та/або до суду;

2) не залишати місце проживання - за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків отримання невідкладної медичної допомоги в умовах стаціонару, про що невідкладно повідомляти слідчого, прокурора.

3) утримуватись від спілкування із свідками по кримінальному провадженню.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в квартиру, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Крім того роз`яснити, що у випадку порушення умов домашнього арешту до обвинуваченого за клопотанням слідчого або прокурора може бути застосовано інший, більш суворий запобіжний захід.

Строк дії ухвали до 03 серпня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відділенню поліції №1 Вараського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області, Луцькому відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1