Справа № 157/1243/23
Провадження №1-кп/157/36/24
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 лютого 2023 року за № 0000053, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , не одружений, не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання, у якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, у тому числі за ознакою повторності, та ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні, зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. 11 квітня 2023 року та 15 травня 2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_4 свою причетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та заперечив повністю. Водночас, винуватість ОСОБА_4 підтверджується такими доказами: рапортами о/у СКП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області про проведення оперативних закупок у ОСОБА_4 , протоколами огляду грошових коштів, протоколами огляду покупця та вручення грошових коштів, протоколами вручення оперативно-технічних засобів, протоколами вилучення товару та огляду покупця, протоколами допитів свідків ОСОБА_6 та інших, протоколами оперативної закупки, протоколами результатів проведення оперативно-технічних заходів, висновками експертів, згідно з якими встановлено вміст вилученої наркотичної речовини, та іншими доказами. ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Обвинувачений ОСОБА_4 неодружений, проживає з матір`ю, не працює та не навчається. Всі вищезазначені факти свідчать про небажання ОСОБА_4 дотримуватись правил та норм поведінки у суспільстві та на наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення (у тому числі пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів), переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам. За таких обставин постає необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки лише цей захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованих йому тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з можливим позбавленням волі, з метою уникнення покарання може схиляти свідків до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу (жоден із свідків у судовому засіданні не допитувався). Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення скоєно в умовах воєнного стану в Україні, що свідчить про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій. Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що передбачені ст. 194 КПК України обов`язки обвинуваченим виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути обраний, оскільки зазначений запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого із підстав, які зазначені вище. Перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання дозволить обвинуваченому зустрічатись та схиляти свідків до зміни наданих показань під приводом винагороди чи примусу, покинути місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 січня 2024 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк 60 днів до 14 березня 2024 року включно, а також визначено розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн. Вищевказані факти свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які на цей час не зменшились і свідчать про те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання вказаним ризикам.

У поданих до суду письмових запереченнях захисник ОСОБА_5 просить відмовити у клопотанні прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього наступних обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; 2) не відлучатись з місця проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4) носити електронний засіб контролю. В обґрунтування заперечення зазначає, що правові підстави для чергового продовження строку найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 відсутні, оскільки пред`явлене обвинувачення не є обґрунтованим, усі основні докази причетності ОСОБА_4 до розслідуваної події не є достовірними та допустимими, ризики, про існування яких стверджує сторона обвинувачення, відсутні та не підтверджені доказами, котрих суду взагалі не надано. Прокурором здійснено формальне посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, без будь-якого вмотивування своїх переконань, що ОСОБА_4 якимось чином прагне уникнути своєї відповідальності, впливати на свідків чи переховуватись від суду. Також, кожен конкретний ризик та продовження його існування після спливу такого значного проміжку часу (майже один рік), мають бути доведені та підкріплені належними й допустимими доказами, з наданням копій відповідних матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи, наведені в клопотанні, а не лише покликаннями на отримані ще на етапі досудового розслідування документами, які на даному етапі почали втрачати свою актуальність. Натомість прокурором не надано жодних доказів наявності та продовження існування в тому ж об`ємі, що і при обранні та продовженні судом найсуворішого запобіжного заходу, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, не названо жодного конкретного та достовірно існуючого факту, котрий міг би довести, що вказані у клопотанні обставини справді існували, існують чи взагалі можуть потенційно мати місце, не наведено та не долучено будь-якого доказу неправомірної поведінки обвинуваченого, не зазначено, які саме його дії свідчать про намір чи бажання уникнути своєї відповідальності, а всі перелічені доводи сторони обвинувачення ґрунтуються суто на припущеннях, а тому об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_4 намагався чи наразі прагне певним чином перешкоджати судовому розгляду, немає. При цьому сторона захисту вважає за необхідне навести свої заперечення стосовно кожного з вказаних у клопотанні прокурора ризику. Ризик переховування оцінено стороною обвинувачення як реальний, виключно виходячи із припущення, що обвинувачений може це зробити при тому, що з моменту затримання по сьогоднішній день ОСОБА_4 жодних дій, спрямованих на ухилення від слідства чи суду не вчиняв, будь-яких перепон при затриманні не здійснював, самостійно видав наявні при ньому речі, не ухилявся від проведення експертиз. Всі твердження прокурора про протилежне є голослівними та непідкріпленими жодним доказом. Ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні аналогічно попередньому є недоведеним та таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки будь-якого доказу на підтвердження існування обставин, на які покликається прокурор в цій частині, чи намірів вчинення відповідних дій обвинуваченим до клопотання не долучено. Більш того, як бачимо із наявних у справі документів, з жодним зі свідків у кримінальному провадженні з початку досудового розслідування обвинувачений не спілкувався, впливу на них не вчиняв, а головний свідок у провадженні є залегендованою особою, анкетні дані якого, на думку прокурора, приховані та до якого застосовано заходи безпеки. Щодо ризику вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому звинувачується ОСОБА_4 , то необхідно вказати на ту обставину, що обвинувачений є не судимою особою і у матеріалах кримінального провадження докази протилежного об`єктивно відсутні. Окрім того, прокурором навіть не розглядалась можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а здійсненні у клопотанні покликання на недоцільність застосування, зокрема цілодобового домашнього арешту, в тому числі з застосуванням електронних засобів контролю, є суто формальними й такими, що не виправдовують подальше тримання особи під вартою виключно з посиланням на так звану високу ймовірність скоєння обвинуваченим при умові його перебування під дією менш суворих запобіжних заходів нових кримінальних правопорушень, як на тому наполягає у клопотанні сторона обвинувачення. Натомість, кожен із цих доводів є хибним, оскільки: 1) за умови застосування цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_4 обов`язку носити електронний засіб контролю останній не зможе без відома правоохоронних органів залишити своє місце проживання, так як відповідний технічний пристрій цілодобово відстежуватиме його переміщення, а також будь-які спроби впливу на його роботу та несанкціонованого зняття. 2) зустріч зі свідками у кримінальному провадженні за місцем проживання обвинуваченого є неможливою, оскільки ОСОБА_4 не має жодних засобів зв`язку із ними (мобільний телефон вилучений в ході затримання, їх номерів він не знає, як зафіксовано в протоколах НСРД та додатках до них, ОСОБА_4 жодного разу не запрошував до себе додому будь-якого зі свідків, не ініціював зустрічей із ними), один з них є залегендованим, проживає в іншому районі Волинської області та при цьому перебуває під цілковитим контролем поліцейських і співпрацює з ними, а свідок ОСОБА_7 взагалі перебуває на службі в Збройних силах України за межами Волинської області (що не заперечує і сам прокурор). Решта ж свідків у кримінальному провадженні не володіють жодними фактичними даними, цінними для кримінального провадження; 3) зміна показань свідків під приводом винагороди, як вказує прокурор у клопотанні, є неможливою в силу відсутності у мого клієнта грошових коштів, у зв`язку із чим він навіть не може сплатити заставу у мінімальному її розмірі (єдине цінне майно обвинуваченого арештоване, в ході обшуків у нього вдома грошових коштів чи цінного майна виявлено не було, він офіційно не працевлаштований і вже майже рік утримується під вартою, де доходів не отримує); 4) зміна показань свідків під приводом погроз теж не є можливою, так як жодних фактів такої поведінки з боку мого клієнта матеріалами кримінального провадження зафіксовано не було, як і будь-яких підстав стверджувати, що мій клієнт має принаймні якісь важелі впливу на цих свідків. Разом із тим, ОСОБА_4 жодним чином досудовому розслідуванню перешкоджати намірів не має, впливу на свідків здійснювати не буде, переховуватись чи в будь-який інший спосіб ухилятись від виконання покладених на нього судом обов`язків не бажає, а тому у цьому конкретному випадку цілком достатнім є застосування саме цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язку носити електронний засіб контролю, за умов якого повністю будуть знівельовані будь-які сумніви прокурора в частині можливості вчинення обвинуваченим інших правопорушень, впливу на свідків та переховування від суду, оскільки останній в такому випадку перебуватиме під постійним наглядом правоохоронних органів, які відслідковуватимуть його пересування. ОСОБА_4 до його затримання проживав по вулиці, на якій розташований і відділок поліції, внаслідок чого у правоохоронних органів буде достатньо часу прибути задля перевірки його дійсного місцезнаходження у випадку надходження відповідного сигналу з пристрою, яким відстежуватиметься рух особи (за умови, що підстави для отримання такого сигналу взагалі існуватимуть). Таким чином, використання електронного браслету забезпечує не лише відстеження місцезнаходження особи, а й ідентифікує спроби втрутитись в його роботу чи зняти його, в силу чого застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю до ОСОБА_4 здатне цілком убезпечити продовження існування тих ризиків, на які спирається в своєму клопотанні прокурор, а відтак останнім не було доведено перед судом неможливості обрання щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, аніж найсуворіший з можливих, що, в свою чергу, відповідно до частини 4 ст. 194 КПК України є самостійною підставою для пом`якшення запобіжного заходу. Також прокурором у поданому ним клопотанні не було враховано наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, останній хоча і є неодруженим, однак проживає разом із матір`ю, здійснює за нею догляд в силу того, що остання є особою похилого віку та потребує постійної сторонньої допомоги, внаслідок чого обвинувачений до затримання і не мав постійного місця роботи, будучи змушеним доглядати за матір`ю. Відтак, продовження застосування до ОСОБА_4 найтяжчого запобіжного заходу у виді тримання під вартою вкрай негативно впливає на його родину. Прокурором не було враховано факту наявності у ОСОБА_4 місця постійного проживання та реєстрації, що дозволяє застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, про який просить захист, при тому, що власниця (мати обвинуваченого) проти цього не заперечує і це підтверджується поданою нею до суду відповідною заявою. Окремо захист акцентує увагу на наявність у ОСОБА_4 тяжкого хронічного захворювання - ПТФС лівої нижньої кінцівки, яке за період перебування останнього під вартою значно ускладняється: при огляді 21.08.2023 лікарем-терапевтом Луцької ММЧ було констатовано лише ХВН ІІ (хронічну венозну недостатність ІІ ступеня) лише у больовій формі, що підтверджується долученою копією листа від 21.08.2023 за № 1396/ВН-23-вих; при проведенні 08.09.2023 в умовах КП «Волинська обласна клінічна лікарня» сонографії вен лівої ноги та консультацій лікарем судинним хірургом діагноз змінено та констатовано погіршення наявного у обвинуваченого хронічного захворювання - варикозно-набрякова-виразково-больова форма, ХВН ІІІ, трофічні зміни лівої нижньої кінцівки, що підтверджується долученою копією листа від 18.09.2023 за № 1542/ВН-23-вих; при проведенні 14.09.2023 огляду лікарем-отоларингологом Луцької ММЧ встановлено наявність іще одного хронічного захворювання - хронічний правобічний мезотимпаніт в стадії ремісії, що також підтверджується долученою копією листа від 18.09.2023 за № 1542/ВН-23-вих. Перебування ОСОБА_4 під вартою вкрай негативно впливає на стан його здоров`я, внаслідок чого порушується його конституційне право на життя та здоров`я, а відтак шкода від застосування обраного запобіжного заходу задля убезпечення від настання ймовірних і недоведених, на думку захисту, негативних для справи наслідків не повинна превалювати над правами обвинуваченого, і в цій частині доцільним є досягнення відповідного балансу між метою кримінального провадження та охороною здоров`я ОСОБА_4 шляхом зміни застосованого до нього запобіжного заходу на більш м`який. Можливим та достатнім за наявних у цьому кримінальному провадженні обставин є застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, аніж той, про продовження строку дії якого просить прокурор, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 8, 9 частини 5 статті 194 КПК України, на чому наполягатиме сторона захисту при вирішенні клопотань прокурора та захисника. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено продовження існування такого рівня ризиків, наведених в ст. 177 КПК України, які б свідчили про необхідність тримання ОСОБА_4 під вартою, з огляду на наявність в останнього міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, його сімейний та майновий стан, не перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра, об`єктивну відсутність доказів, підтверджуючих факт існування ризиків в тому ж самому обсязі, що був при обранні запобіжного заходу майже рік назад, зважаючи, що застосований запобіжний захід вже набув ознак форми очікування майбутнього обвинувального вироку без змістовного аналізу можливості застосування альтернативних більш м`яких заходів та врахування надмірної тривалості судового розгляду, а також прокурором не було доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів підтримав повністю та пояснив, що продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та впливу на свідків, які ще не допитані, зокрема і шляхом здійснення телефонних дзвінків на номери, які є у відкритих матеріалах НСРД. Зазначені ризики з`явилися після того, як ОСОБА_4 було затримано. Більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді цілодбового домашнього арешту, не зможе запобігти цим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та підтримав клопотання захисника про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, і пояснив, що немає підстав для тримання його під вартою, він хворіє, у зв`язку з чим потребує заміни суглоба, має постійне зареєстроване місце проживання, проживає з матір`ю.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 та змінити щодо останнього запобіжний захід на менш суворий, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; 2) не відлучатись з місця проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4) носити електронний засіб контролю. На спростування доводів прокурора та в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу зазначає, що номери телефонів, зокрема по закупнику і так вже не обслуговуються, та й у прослуханих у судовому засіданні аудіозаписах розмов немає інформації щодо домовленостей, реплік щодо того, щоб ОСОБА_4 підмовляв когось. Відсутній ризик впливу на свідків, адже свідок ОСОБА_8 проходить військову службу, а інший свідок залегендований, а тому об`єктивно, фізично немає змоги впливати на цих свідків. Після затримання обвинувачений мав можливість телефонувати свідкам, але у прокурора інформація про спроби ОСОБА_4 зв`язатися зі свідками відсутня.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення обвинуваченого та доводи захисника, думку власника житла, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою належить відмовити та задовольнити клопотання захисника про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та з покладенням передбачених КПК України обов`язків, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу( ч. 1 ст. 183 КПК України).

Ухвалою суду від 1 серпня 2023 року щодо ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 вересня 2023 року включно з врахуванням, серед іншого, тих обставин, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до умисних тяжких злочинів і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, що з урахуванням даних про його особу свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, які не допитані, вчинення іншого кримінального правопорушення, та з врахування того, що в силу складності кримінального провадження та значного обсягу доказів закінчити розгляд кримінального провадження з об`єктивних причин до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою не можливо.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 21 листопада 2023 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено до 19 січня 2024 року включно, з тих підстав, що, з урахуванням у сукупності тяжкості злочинів, даних про особу обвинуваченого та стадії розгляду кримінального провадження продовжували існувати ризики переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності у разі доведення його вини у вчиненні злочинів, впливу на свідків, які судом ще не допитані, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, і закінчити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з необхідністю дослідження значної кількості доказів не можливо.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року щодо ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 березня 2024 року включно з врахуванням, серед іншого, тих обставин, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до умисних тяжких злочинів і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, що з урахуванням даних про його особу свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, які не допитані, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення (продовження злочинної діяльності), зокрема, пов`язаного із збутом наркотичних засобів з метою отримання грошових коштів від їх реалізації і здобуття у такий спосіб матеріальних засобів для існування, і тих обставин, що в силу складності кримінального провадження та значного обсягу наданих прокурором доказів закінчити розгляд кримінального провадження з об`єктивних причин до закінчення строку тримання обвинуваченого під вартою не можливо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується 14 березня 2024 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу 13 березня 2023 року, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті особливого небезпечного наркотичного засобу, скоєні повторно, 14 березня 2023 року, 10 квітня 2023 року близько 10 год 45 хв, 10 квітня 2023 року близько 11 год, у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, що виявлений був у нього об 11 год 07 хв, о 12 год 02 хв 10 квітня 2023 року, за кваліфікуючого ознакою повторно, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, що виявлений був у нього о 12 год 02 хв 10 квітня 2023 року, у придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується відносяться до категорії тяжких злочинів і за їх вчинення встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років (ч. 1 ст. 307 КК України, від шести до десяти років з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 207 КК України), від трьох до семи років ( ч. 1 ст. 263 КК України).

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов на розгляд до Камінь-Каширського районного суду Волинської області 4 липня 2023 року.

Судовий розгляд кримінального провадження по суті судом розпочато 10 серпня 2023 року і станом на 4 березня 2024 року у кримінальному провадженні досліджено надані прокурором суду частинами (у декількох судових засіданнях) документи, у тому числі аудіозаписи, відеозаписи (носії інформації), висновки експертиз. Згідно з встановленим порядком дослідження доказів суд постановив дослідити документи, висновки експертиз, які надасть прокурор, після чого допитати свідків. Однак, у судовому засіданні з незалежних від суду причин за допомогою обладнання, яке є у розпорядженні суду, не вдалося на даний час дослідити 2 носії інформації (карти пам`яті мікро СД), на які прокурор посилається як на докази обвинувачення (інформація на них не відкривається для дослідження), а також з огляду на встановлений порядок дослідження доказів ще не допитано свідків.

ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, проживав до затримання з матір`ю.

Відомості про наявність протипоказань за станом здоров`я щодо утримання обвинуваченого в умовах СІЗО відсутні, хоча останній має хронічні захворювання лівої нижньої кінцівки.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується, серед іншого, у вчиненні умисних злочинів, що пов`язані із збутом особливо небезпечних наркотичних засобів та отриманням коштів від їх реалізації, він не працевлаштований.

Такі обставини з врахуванням тяжкості та характеру злочинів, зокрема того, що їх вчинення пов`язане з отриманням прибутку, і з врахуванням кількості вчинених злочинів, у скоєнні яких ОСОБА_4 обвинувачується, дають суду достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Отже, ризики, які стали підставою для продовження строку застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, проте, з урахуванням обсягу вже досліджених доказів сторони обвинувачення, суд доходить висновку, що ступінь цих ризиків зменшився і на даному етапі розгляду кримінального провадження, та з огляду на стан здоров`я обвинуваченого, який має постійне місце проживання, запобігти зазначеним спробам можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, про застосування якого заявив клопотання захисник.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За змістом ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо слідчий суддя застосовує запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, то зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Пунктом 9 Розділу II Порядку застосування електронних засобів контролю, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 08.06.2017 № 480, встановлено, що з метою контролю за виконанням підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває під домашнім арештом, покладених на нього ухвалою слідчого судді, суду обов`язків поліцейський, якому доручено виконання ухвали, повинен: 1) співпрацювати зі службовими особами уповноваженого підрозділу, періодично з`ясовувати інформацію про можливе надходження на стаціонарний пульт моніторингу електронних сигналів про порушення підозрюваним, обвинуваченим технічно встановлених меж об`єкта чи району перебування, що реєструються службовими особами уповноваженого підрозділу в журналі обліку порушень, виявлених за допомогою електронних засобів контролю (додаток 7); 2) при надходженні сигналів тривоги за дорученням керівництва органу (підрозділу) поліції невідкладно виїжджати особисто або у складі групи реагування до місця проживання підозрюваного, обвинуваченого для з`ясування питань, пов`язаних з невиконанням покладених на нього обов`язків, отримання відповідних пояснень; 3) про порушення покладених обов`язків підозрюваним, обвинуваченим, ужиті заходи реагування та їх попередні результати невідкладно інформувати усно засобами зв`язку, а надалі - письмово слідчого, детектива НАБУ, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні, а якщо кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, - прокурора і суд.

Відповідно до п. 2 Розділу III зазначеного Порядку, при забезпеченні електронного моніторингу основним завданням службової особи уповноваженого підрозділу є здійснення цілодобового спостереження за відображенням стаціонарним пультом моніторингу інформації про дотримання підозрюваними, обвинуваченими обмежень, установлених судом при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Прокурором у судовому засіданні не доведено, що такий запобіжний захід як домашній арешт з забороною залишати житло цілодобово з покладенням на обвинуваченого поряд з іншим обов`язку носити електронний засіб контролю не зможе запобігти ризикам, на якій він посилається у своєму клопотанні.

У судовому засіданні власник житла ОСОБА_9 пояснила, що не заперечує, щоб її син ОСОБА_4 проживав у належній їй квартирі по АДРЕСА_1 , він зареєстрований за цією адресою та ще до затримання з нею проживав, та оскільки вона є пенсіонеркою, хворіє, то потребує сторонньої допомоги, син ОСОБА_4 їй завжди у всьому допомагав.

Згідно із ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про можливість та необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та покладення на останнього таких обов`язків до 04 травня 2024 року включно: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 176-178, 181, 194 -196, 202, 205, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово та покласти на нього такі обов`язки до 04 травня 2024 року включно:

1) прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2) не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та з покладанням на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язку носити електронний засіб контролю негайно передати для виконання до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області.

Згідно з ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали у частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло та з покладанням на обвинуваченого обов`язку носити електронний засіб контролю покласти на прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який підтримує державне обвинувачення.

Копію ухвали невідкладно вручити прокурору ОСОБА_3 , начальнику варти, обвинуваченому, захиснику, невідкладно надіслати начальнику Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, начальнику установи попереднього ув`язнення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 15 год 6 березня 2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1