Провадження: № 1-кп/484/170/24
Справа: № 484/470/24
Вирок

іменем України

18.03.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0001488, від 27.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бобринець Кіровоградської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не судимого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді водія - лінійний наглядач відділення управління взводу управління командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», учасник бойових дій

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_5

встановив

03.03.2022 ОСОБА_3 , на підставі наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.04.2022 № 2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» та Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено для проходження військової служби за мобілізацією у складі команди до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.03.2022 № 50 ОСОБА_3 , призначено на посаду водія - лінійний наглядач відділення управління взводу управління командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відтак, з 03.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_6 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 29.11.2022 о 17 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія - лінійний наглядач відділення управління взводу управління командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме: тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

22.01.2024 о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до м. Миколаєва, з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 29.11.2022 о 17 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія - лінійний наглядач відділення управління взводу управління командира ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 09 год. 00 хв. 24.01.2024, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював, просив суворо не карати його.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання вини ОСОБА_3 , його вина підтверджена наданими та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами наданими стороною обвинувачення, а саме: витягом єдиного реєстру досудових розслідувань; повідомленням про кримінальне правопорушення командира в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2023 року; рапортом командира ІНФОРМАЦІЯ_5 в/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу від 29.11.2022 року № 2061 про призначення службового розслідування; актом службового розслідування; наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 16.12.2022 року № 2167 «Про оголошення результатів службового розслідування та покарання винних»; витягом з наказу № 50 від 07.03.2022 року про постановлення на продовольче забезпечення та прийняття на посаду до в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 ; витягом з наказу від 29.11.2022 року №317 про призупинення виплат В/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу №116 від 26.04.2023 року про зняття із всіх видів забезпечення з 19.11.2022 року; заявою ОСОБА_3 про те, що він дійсно самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 29.11.2022 року чим вчинив самовільне залишення частини.

Таким чином вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину доведена. Його дії вірно кваліфіковані за ст. 407 ч5 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, проживає з сім`єю є учасником бойових дій, раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, в судовому засідання виявив бажання продовжити військову службу, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, судом не встановлено.

У відповідності до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є учасником бойових дій, позитивно характеризується, виявив бажання продовжити військову службу, що з урахуванням конкретних обставин справи, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

За таких умов, враховуючи вище наведені дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину, вважає за необхідне призначити покарання, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових злочинів, а саме покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України. Крім того, враховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем який проходить військову службу за мобілізацією, є учасником бойових дій, суд вважає за можливе замінити позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні та той же строк відповідно до ст. 62 КК України. Таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів в умовах воєнного стану.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ст. 407 ч.5 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити позбавлення волі ОСОБА_3 на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя