Справа №463/8286/22
Провадження №1-кп/463/168/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

в режимі відеоконференції особи,

стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001304 від 30.10.2020, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 28.07.2023 ухвалою Галицького районного суду м.Львова застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України

встановив:

Слідчий СВ Львівського РУП№1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Галицької окружної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001304 від 30.10.2020 відносно ОСОБА_4 .

У ході розгляду клопотання встановлено, що 07.09.2020 близько 23-40год. ОСОБА_4 та Особа-1 (матеріали відносно якого виділено в окреме провадження), прямуючи по вулиці Пекарській у місті Львові, у напрямку вулиці Мечникова у місті Львові, побачили ОСОБА_9 та направились слідом за ним до будинку АДРЕСА_2 .

У цей момент у ОСОБА_4 , за попередньою змовою із Особа-1, виник спільний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 (грабіж). З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_10 та Особа-1, діючи з корисливих мотивів, підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , при цьому представились працівниками поліції, почали розмовляти із ним, звинувачуючи його у вчиненні злочину. Далі, ОСОБА_4 та Особа-1 сказали ОСОБА_9 пред`явити документи, що посвідчують його особу, а також свій мобільний телефон. Тоді, потерпілий ОСОБА_9 вийняв із сумки, яку мав при собі, свій мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 8А» та тримав його у руці.

В цей час Особа-1 відійшов на декілька метрів у сторону від ОСОБА_4 , але продовжував розмовляти із ОСОБА_9 , при цьому відволікаючи потерпілого розмовами про його мобільний телефон, з метою надання ОСОБА_4 можливості викрасти мобільний телефон ОСОБА_9 . Тоді, ОСОБА_4 шляхом ривка відкрито викрав з руки ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 8А», ІМЕЇ: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 3699 грн., що був у чохлі накладці із полімеру чорного кольору, вартістю 155 грн., із захисним склом вартістю 65 грн., із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером: НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було, із сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із абонентським номером: НОМЕР_3 , вартістю 25 гри., на рахунку якої коштів не було.

Відібравши у потерпілого мобільний телефон із вищевказаним майном, ОСОБА_4 та Особа-1, з викраденим побігли у напрямку центральної частини міста по вул.Пекарській у м.Львові, утримуючи при собі викрадене майно, залишили місце вчинення злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 та Особа-1 заподіяли ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3969 грн.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта №563 від 04.11.2022, ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій страждав хронічним психічним захворюванням у формі органічним шизофреноподібним розладом з інтелектуально-мнестичним зниженням, та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням - органічним шизофреноподібним розладом з інтелектуально-мнестичним зниженням. Не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно наявної медичної документації захворювання почалось приблизно із 2018 року та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор дане клопотання підтримав та зазначив, що є підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Захисник та законний представник проти задоволення клопотання не заперечили.

ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із Комунальним некомерційним підприємством Львівської міської ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» клопотання не заперечив, факт вчинення вказаного в клопотанні прокурора суспільно-небезпечного діяння визнав.

Заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника, безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши надані суду докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом підлягає до задоволення з наступних підстав.

Участь ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами: протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 08.09.2020; гарантійним талоном та довідкою про вартість телефону; протоколом огляду місця події від 08.10.2020; протоколом огляду предметів від 14.09.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.10.2020 та фототаблиці до нього; протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2020.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, мають ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно з ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №563 від 04.11.2022, ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій страждав хронічним психічним захворюванням у формі органічним шизофреноподібним розладом з інтелектуально-мнестичним зниженням. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням - органічним шизофреноподібним розладом з інтелектуально-мнестичним зниженням. Не може усвідомлювати свої дії та керувати ним. Згідно наявної медичної документації захворювання почалось приблизно із 2018 року.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

Судово-психіатрична експертиза проведена відповідно до вимог ст.242 КПК України.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Статтею 93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З врахуванням викладеного вище, суд вважає що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Враховуючи положення п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 93, 94КК України, ст.ст.372, 376, 512, 513 КПК України суд, -

ухвалив:

клопотання задовольнити.

застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1