Справа № 522/917/24
Провадження по справі № 1-кп/522/553/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, у кримінальному провадженні №0001556 від 21.12.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цханая, Республіка Грузія, громадянина України, працюючого генеральним директором ТОВ «А-ПРО-ГРУП», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001556 від 21.12.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час підготовчого судового засідання, в порядку ст. 314 КПК України, головуючий ставить на розгляд учасників кримінального провадження питання щодо підсудності даного кримінального провадження.

Прокурор зазначив, що обвинувальний акт направлено до суду без порушення правил підсудності, просив призначити його до судового розгляду.

Сторона захисту вважала за доцільне вирішити першочергово питання про підсудність обвинувального акту, оскільки в подальшому це може стати підставою для скасування судового рішення.

Представник потерпілої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату час та місце судового засідання.

Заслухавши думки учасників судового провадження щодо можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, суд приходить до таких висновків.

В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.

Поряд з іншими питаннями, згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Таким чином, частиною 1 ст. 32 КПК України чітко закріплений алгоритм визначення підсудності, з урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується особа.

Першочергово підсудність визначається за місцем вчинення кримінального правопорушення.

У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

І лише у разі, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо через спірну підсудність кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Отже підсудність даного кримінального провадження має визначатись за судом у межах територіальної юрисдикції якого було вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, яким у даному випадку є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, яке ставиться у вину обвинуваченому ОСОБА_3 .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 серед іншого обвинувачується у тому, що він будучи директором «А-ПРО-ГРУП», тобто службовою особою відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану склав та надав до Управління, за адресою: АДРЕСА_3 , документи, які містять завідомо неправдиві відомості щодо обсягу та об`ємів виконаних робіт Договору №36, попередньо засвідчивши їх власним підписом та печаткою ТОВ «А-ПРО-ГРУП» щодо кількості та об`єму проведених робіт внесені ним до офіційного документу акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року примірної форми КБ-2в у розділах: «Демонтажні роботи», «Стіни, стеля», «Підлоги» та як наслідок отримав у своє відання шляхом зарахування на належний ТОВ «А-ПРО-ГРУП» банківський рахунок, а саме грошові кошти у сумі 160 004 грн. 82 коп., використавши їх на власний розсуд на цілі, чим спричинив майнової шкоди Управлінню на вказану суму.

Виходячи з доктрини кримінального права, заволодіння чужим, майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище.

Для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є використання для заволодіння чужим майном офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися майном на власний розсуд.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 , є грошові кошти, які були перераховані на розрахунковий рахунок підприємства ПП «А-ПРО-ГРУП», юридичною адресою якого є: АДРЕСА_4 .

За відсутності в обвинувальному акті інших даних, суд вважає, що дії із заволодіння майном були вчинені за місцем знаходження підприємства, директором якого є ОСОБА_3 та від імені якого отримувала перераховані кошти.

Згідно обвинувального акту місцезнаходженням ПП «А-ПРО-ГРУП» є АДРЕСА_4 , що не перебуває під юрисдикцією Приморського районного суду м. Одеси.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що заволодіння вказаними коштами відбулось за адресою місцезнаходження Управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, а саме: АДРЕСА_5 , оскільки там відбулось перерахування вказаних грошових коштів на підставі наданих документів.

На думку суду, інші обставини, на які посилався прокурор, зокрема зазначені у обвинувальному акті дані, а саме, щодо передання акту приймання виконаних будівельних робіт для підписання начальнику Управління від імені замовника відбулось за адресою: АДРЕСА_3 , та те, що в подальшому вказані документи були зареєстровані, взяті на облік та використанні Управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 1-А, не можуть слугувати підставою для визначення підсудності у вказаному кримінальному провадженні за Приморським районним судом м. Одеси.

Таким чином, з метою недопущення порушення правил підсудності, що в майбутньому може стати підставою для скасування судового рішення, суд вважає за необхідне звернутись до Одеського апеляційного суду з поданням для визначення підсудності у відповідності до положень ч. 1 ст. 32 КПК України.

За встановлених, суд приходить до висновку про необхідність звернення до Одеського апеляційного суду з поданням про направлення кримінального провадження №0000318 від 02.10.2018 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України КК України, для визначення підсудності у відповідності до положень ч. 1 ст. 32 КПК України.

Керуючись ст. 32, 34, 314, 370, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звернутись до Одеського апеляційного суду з поданням про направлення кримінального провадження №0001556 від 21.12.2023 року, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України КК України, для визначення підсудності у відповідності до положень ч. 1 ст. 32 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_6