В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0000744 від 24.07.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки шахти Никанор Комунарського району Луганської області, громадянки України, з вищою освітою, вдови, пенсіонерки за віком, ветерана праці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.03.2022 року, маючи проросійські погляди, не сприймаючи державної влади України, розуміючи, що РФ здійснює збройну агресію проти України, підтримуючи дії осіб, які здійснюють зазначену збройну агресію, вирішила в мережі Інтернет поширити матеріали, у яких містяться виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань РФ.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на поширення матеріалів, у яких містяться виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію РФ проти України, розпочату у2014 році, представників збройних формувань РФ, ОСОБА_3 вирішила розповсюджувати відповідні графічні та текстові повідомлення у мережі Інтернет, зокрема, за допомогою соціальної мережі «Однокласники», де вона попередньо створила відповідний акаунт « ОСОБА_6 » за адресою: «ІНФОРМАЦІЯ_2 », для входу в який використовувався абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

Доступ до зазначеної соціальної мережі ОСОБА_3 здійснювала за допомогою під`єднаного до мережі Інтернет власного планшету Apple Model А1460 Serial:DMPL72JQF192, IMEI: НОМЕР_2 , який належить останній та знаходився за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Діючи з метою реалізації вказаного вище злочинного умислу, 20.03.2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного планшету Apple Model А1460 Serial:DMPL72JQF 192, IMEI: НОМЕР_2 , під`єднаного до мережі Інтернет, у соціальній мережі «Однокласнники» з використанням власного акаунту « ОСОБА_6 » на своїй загальнодоступній для іншихкористувачів цієї соціальної мережі сторінці поширила публікацію із тестом:« ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 », «ІНФОРМАЦІЯ_7 », «ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Вказана публікація містить з інформацію щодо глорифікації учасників збройної агресії РФ проти України, а саме: глорифікацію представників збройних формувань РФ.

У подальшому, 09.04.2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, а також те, що РФ з 2014 року вчиняє проти України акт збройної агресії, повторно вчинила дії направлені на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у2014 році, представників збройних формувань РФ, а саме: перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власного планшету Apple Model А1460 Serial:DMPL72JQF 192, IMEI: НОМЕР_2 , під`єднаного до мережі Інтернет за допомогою програми «Однокласнники», у соціальній мережі «Однокласнники» з використанням власного акаунту « ОСОБА_6 » на своїй загальнодоступній для інших користувачів цієї соціальної мережі сторінці поширила публікацію із текстом: «ІНФОРМАЦІЯ_6 ». Вказана публікація містить виправдовування збройної агресії РФ проти України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, у публікаціях, поширених ОСОБА_3 на власній сторінці у соціальний мережі «Одноклассники», де вона попередньо створила відповідний акаунт « ОСОБА_6 » міститься виправдовування збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань РФ.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, визнала повністю та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані злочини, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснила суду, що дійсно, в зазначені в обвинувальному акті час, місце та при зазначених обставинах поширювала інформацію щодо агресії РФ шляхом оцінювання дописів інших користувачів, що підтверджується наданим прокурором протоколом огляду інтернет-сторінки. Також пояснила, що зараз розуміє злочинність своїх дій. Протиправні діяння, які ставляться їй у провину, вона не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється, обіцяє такого більше не вчиняти. На даний час є пенсіонером за віком та ветераном праці, проживає сама, оскільки є вдовою, має повнолітню доньку. Крім того, має ряд тяжких захворювань.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченої та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останньої за ч.2 ст.436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату в 2014 році, представників збройних формувань РФ, та за ч.3 ст.436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься виправдування збройної агресії РФ проти України, розпочатої в 2014 році, вчинене повторно.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти Росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти Росії»).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винної та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості покарання, суд виходить із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочинів, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченої на досудовому розслідуванні і в суді.

Крім того, до пом`якшуючих обставин суд у відповідності до ч.2 ст.66 КК України відносить вчинення кримінального правопорушення особою похилого віку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме класифікацію за ст.12 КК України, яка визначається не тільки положеннями ст.12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено злочини, дані, що характеризують особу винної, - раніше не судима, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, стан здоров`я - має ряд захворювань, її похилий вік; має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, є ветераном праці; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме те, що обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб поширення інформації, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також конкретні обставини справи та вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч.2, 3 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі викладеного, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.10.2019 року у справі №205/7091/16-к, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, похилий вік обвинуваченого, відсутність судимостей, поведінку після вчинення злочину, конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, і таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Відповідно до ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила некорисливі злочини, які згідно з розділом ХХ КК України відносяться до кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а тому, враховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченої, на думку суду, відсутні правові підстави для застосування конфіскації майна.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 14338 (чотирнадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 80 копійок за проведення експертизи (висновок №1960/16251-16269 від 25.04.2023 року). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, на підставі яких призначити їй покарання:

- за ч.2 ст.436-2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.3 ст.436-2 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити обвинуваченій ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засуджену ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0000744 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/10931/23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 14338 (чотирнадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 80 копійок.

Речові докази: планшет Apple Model A1460, IMEI: НОМЕР_2 , а також мобільний телефон Milli (Xiaomі), IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , що містить сім-картку з номером мобільного зв`язку НОМЕР_5 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000210, що знаходяться у володінні Офісу Генерального прокурора, - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та її захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1