Справа№751/4876/15-к
Провадження №1-в/751/126/24
УХВАЛА

04 червня 2024 року місто Чернігів

Колегія суддів Новозаводського районного суд м. Чернігова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023,

Встановила:

16.05.2024 захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023.

Клопотання мотивує тим, що вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.11.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді десяти років позбавлення волі. В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання час перебування його під вартою при попередньому ув`язненні з 12.02.2015 по 17.02.2015 та з 02.03.2025 по 13.12.2018 з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 1389 днів (3 роки 9 місяців 19 днів) попереднього ув`язнення, як 2778 днів (7 років 7 місяців 8 днів) позбавлення волі. Таким чином у засудженого ОСОБА_6 невідбутою частиною покарання залишається 2 роки 4 місяці 22 дні. Відповідно до ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Оскільки засуджений ОСОБА_6 відбув покарання у вигляді позбавлення волі у кількості 7 років 7 місяців 8 днів, що становить більш ніж дві третини від призначеного вироком суду покарання, став на шлях виправлення, з моменту затримання і до винесення вироку раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується добре, працює ФОП, одружений, має на утриманні доньку, 2021 р.н., батьків, які є особами з інвалідністю 2 групи, сам є особою з інвалідністю 3 групи, хворіє на гіпертонічну хворобу, на даний час ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства значно знизилась, просить замінити засудженому ОСОБА_6 невідбуту частину покарання більш м`яким, передбаченим ст. 59-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду, в межах невідбутого строку покарання, призначеного вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023 (т.10, а.с. 165-169).

24.05.2024 від захисника до суду надійшло доповнення до клопотання, у якому він зазначає, що з`явились додаткові документи на підтвердження того, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, а саме: позитивна характеристика з Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» від 23.05.2024 року, довідка про те, що ОСОБА_6 02.04.2024 притягувався до адміністративної відповідальності лише за ч.5 ст. 121 КУпАП ( їхав на мотоциклі без шолома), рапорт старшого ДОП СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області про те, що скарг від сусідів на ОСОБА_6 не надходило, фіскальний чек про добровільну оплату судових витрат за вироком суду в сумі 491,04 грн (т.10, а.с. 201).

У судовому засіданні засуджений та його захисник просили клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому та застосувати ст. 82 КК України. При цьому захисник доповнив, що у відповідності до ч.1 ст. 539 КПК України, засуджений та його захисник мають право звертатись до суду з цим клопотанням, оскільки вирішується питання, яке виникло під час виконання вироку суду. Крім того, зазначив та просив врахувати, що засуджений ОСОБА_6 , окрім того, що добровільно сплатив процесуальні витрати за вироком суду, також бажає добровільно у повному обсязі виплатити потерпілій присуджені вироком суду відшкодування, через що звертався до неї із проханням надати розрахунковий рахунок у банку для перерахування відповідних коштів, однак потерпіла перебуває за кордоном і затягує з цим питанням.

Засуджений ОСОБА_6 додатково пояснив, що він на шлях виправлення став, ще з перших днів перебування в СІЗО, оскільки зробив висновки, зрозумів всі свої помилки, після звільнення з під варти вже більше п`яти років перебуває на волі, від суду не переховувався, з початком війни чергував на блок-посту із зброєю, нікуди не подівся. Також вказав, що має дружину, яка не працює та малолітню дочку 2021 року народження, а також батьків похилого віку інвалідів 2-ї групи, якими опікується, бажає працювати та годувати свою родину. Посилався на ту обставину, що у разі заміни покарання на більш м`яке він не уникає покарання, а продовжить його відбувати та зможе допомагати сім`ї. Зауважив, що у місцях позбавлення волі він відбув достатній строк, скарги на нього відсутні. Крім того, засуджений зазначив, що станом на час розгляду цього клопотання судом, розпорядження суду про виконання вироку, яким його засуджено, надійшло до органів поліції та виконується, він про це повідомлений, вже пройшов флюорографію, зібрав речі та після засідання направиться до слідчого ізолятору, отже покарання він відбуває.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що вирок суду на час розгляду клопотання не звернено до виконання, засуджений фактично не відбуває покарання за вироком суду, а тому клопотання є передчасним. Крім того, посилався на вимоги ст. 154 КВК України, згідно якої орган або установа виконання покарань може звернутись до суду з таким клопотанням.

Від начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до суду надійшов лист, згідно якого розгляд клопотання адвоката ОСОБА_7 щодо ОСОБА_6 просять проводити без участі представника установи. Повідомляють, що в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 утримувався під вартою під час розслідування кримінального провадження за обвинуваченням за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст.115 КК України з 12.02.2015 по 17.02.2015 та з 02.03.2025 по 13.12.2018, додають матеріали архівних особових справ (т.10, а.с.212).

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та особової справи, суд дійшов такого висновку.

На підставі ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Отже, суб`єктом звернення до суду з клопотання про про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є зокрема засуджений та його захисник.

Згідно п. 3 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається:

до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу ( п.1 ч.2 ст.539 КПК України).

до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу (п.4 ч.2 ст.539 КПК України).

Судом встановлено, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2016 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 8 років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання 364 дні попереднього ув`язнення за періоди з 12.02.2015 по 17.02.2015 та з 02.03.2015 по 22.02.2016, як 728 днів позбавлення волі (т. 4 а.с. 8-20).

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 28.09.2016 вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2016 відносно ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання та зняття арешту з майна обвинуваченого. ОСОБА_6 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 27 ч. 3, ст. 14 ч. 1, п.11 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 02.03.205. У порядку ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 час перебування його під вартою при попередньому ув`язненні з 12.02.2015 по 17.02.2015 та з 02.03.205 по 27.09.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (т. 4 а.с. 182-196).

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 07.10.2016, вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 28.09.2016 набрав законної сили 28.09.2016 та підлягає виконанню (т. 4 а.с. 200).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.06.2017, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2016 та вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 28.09.2016 залишено без змін (т. 5. а.с. 96-104).

Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2016, вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 28.09.2016 та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.06.2017 відносно ОСОБА_6 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Залишено ОСОБА_6 під вартою до вирішення питання про запобіжний захід щодо нього судом першої інстанції у визначеному законом порядку, але на строк не більше ніж 60 днів, тобто до 05.01.2019 (т. 6 а.с. 91-98).

Ухвалою колегії суддів Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.12.2018 ОСОБА_6 звільнений з-під варти у зв`язку зі зміною запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт (т. 6 а.с. 176-178).

Вироком колегії суддів Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . ухваленим 23.11.2023 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді десяти років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. У порядку ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VІІІ) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання час перебування його під вартою при попередньому ув`язненні з 12.02.2015 по 17.02.2015 та з 02.03.2015 по 13.12.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 1389 днів (3 роки 9 місяців 19 днів) попереднього ув`язнення, як 2778 днів (7 років 7 місяців 8 днів) позбавлення волі (т. 10 а.с. 34-52).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.05.2024 вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023 відносно ОСОБА_6 залишено без змін (т.10 а.с. 140-158).

Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 20.05.2024, вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023 набрав законної сили 10.05.2024 та звернений до виконання (т. 10 а.с. 160).

Отже, станом на момент розгляду судом цього клопотання триває стадія виконання вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023, яким ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 10 років позбавлення волі. Саме до строку відбування цього покарання судом зараховано строк попереднього ув`язнення засудженого, який у сукупності складає 2778 днів (7 років 7 місяців 8 днів) позбавлення волі. Підстав вважати, що ОСОБА_6 не відбував призначене покарання, оскільки не перебуває у місцях позбавлення волі станом на час розгляду клопотання, як вказував прокурор, суд не вбачає, оскільки такі твердження, мають суто формальний характер.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є мірою безумовною, оскільки закон не ставить будь яких вимог до поведінки засудженого протягом невідбутого ним строку покарання, тобто строку відбування більш м`якого виду покарання.

Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, однак ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою, прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК) та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч. 4 ст. 82 КК).

Отже, повно та всебічно вивчивши дані про особу засудженого, судом враховується наступне.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_6 та матеріалів особової справи, ОСОБА_6 тримався у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 02.03.2015 по 13.12.2018. До представників адміністрації ставився адекватно, законні вимоги виконував. На заходи профілактичного характеру реагував адекватно (т. 10 а.с. 203-204). До праці не залучався, доходів не мав (т. 4 а.с. 209). Порушень режиму утримання не допускав, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались (т. 5 а.с. 62).

Згідно довідки обліку стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_6 , який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» від 04.12.2018, на ОСОБА_6 накладено стягнення - догана нач. СІЗО 01.11.2018 за порушення «вилучено мобільний телефон»; заохочень не має (ос. справа т.3 а.с. 74).

Згідно рапорту старшого ДОП СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 23.05.2024, за місцем проживання ОСОБА_6 заяв та скарг не надходило. Сварок за місцем мешкання не зафіксовано. Веде спокійний спосіб життя, громадський порядок не порушує. Компрометуючі матеріали відносно даного громадянина відсутні (том 10 а.с. 205). Аналогічна характеристика надана засудженому ОСОБА_6 за місцем проживання Головою вуличного комітету (т.10 а.с.191).

02.04.2024 ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП (т.10 а.с.205).

23.05.2024 засуджений ОСОБА_6 у добровільному порядку сплатив процесуальні витрати за вироком суду у розмірі 491 грн 04 коп (т.10 а.с. 206).

Також засуджений має міцні соціальні зв`язки, а саме: 19.08.2021 ОСОБА_6 уклав шлюб (т. 10 а.с. 193), має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 10 а.с. 194), працює ФОП (т. 10 а.с. 195-197), є інвалідом 3-ї групи (т.10 а.с. 191), має батьків похилого віку, які є інвалідами 2-ї групи (т.10 а.с.192).

Виходячи зі змісту положень ч.1 ст. 82 КК України, умовами заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким є: засудження особи до покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі та відбуття особою певної частини строку призначеного йому судом покарання.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Станом на час звернення захисника до суду з цим клопотанням засуджений ОСОБА_6 відбув покарання у вигляді позбавлення волі у кількості 7 років 7 місяців 8 днів, що становить більш ніж дві третини від призначеного вироком суду основного покарання 10 років позбавлення волі.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Законом України № 3342-IX від 23 серпня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» внесено зміни до Кримінального кодексу України, в ст. 51 «Види покарань», а саме частину першу доповнено пунктом 7-1 такого змісту: "7-1) пробаційний нагляд».

Також цим Законом Кримінальний кодекс України доповнено статтею 59-1 «Пробаційний нагляд», де в ч. 1 даної статті зазначається, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Згідно ч. 4 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.

Відповідно до ч.2 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про пробацію» завданням пробації є здійснення нагляду за засудженими до покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт, особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років.

Даний пункт доповнено змінами:

- також здійснювати нагляд за особами, засудженими до покарання у виді пробаційного нагляду та за особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді пробаційного нагляду.

На засудженого до пробаційного нагляду суд покладає обов`язки відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України.

Виходячи з сукупності наведених обставин та досліджених доказів, зважаючи на фактичне відбуття засудженим встановленої законом частини призначеного строку покарання, оцінивши наведені дані про його поведінку за увесь період відбуття покарання та його особу, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою, ставленням до праці та до вчиненого ним злочину довів, що став на шлях виправлення, тому є підстави, передбачені статтею 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді пробаційного нагляду, виходячи зі співвідношення, встановленого ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, а саме: замінити 2 роки 4 місяці 22 дні позбавлення волі на покарання у виді пробаційного нагляду строком 4 роки 9 місяців 14 днів.

Згідно статті 49-2 КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Керуючись ст.ст. 51, 59-1, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023 - задовольнити.

Замінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженому за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2023 за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, п.11 ч. 2 ст. 115 КК України, невідбуту частину покарання, яка станом на 04.06.2024 становить 2 роки 4 місяці 22 дні позбавлення волі, виходячи зі співвідношення, встановленого ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, на покарання у виді пробаційного нагляду строком 4 роки 9 місяців 14 днів.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити засудженому зміст ч. 7 ст. 82 КК України - якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить нове кримінальне правопорушення, суд до покарання за знову вчинене кримінальне правопорушення приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3