Справа №591/8146/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/937/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми клопотання прокурора ОСОБА_6 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 304 КК України.

Зі змісту оскаржуваного вироку Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 15 березня 2024 року.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки вироком Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 304 КК України, яке не набрало законної сили.

Враховуючи, що ризики, які існували на час обрання судом запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , не змінилися, дані про його особу, зокрема останній обвинувачується у вчиненні декількох тяжких кримінальних правопорушень, за найтяжче з яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому існують достатні підстави вважати, що останній може переховуватися від суду. Окрім цього, ОСОБА_7 раніше вчиняв умисні корисливі кримінальні правопорушення за які був притягнутий до кримінальної відповідальності, що підтверджує існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не може запобігти можливим ризикам і досягти мети кримінального провадження, тому обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо обставин справи, думку прокурора ОСОБА_6 , який клопотання підтримав, вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку обвинуваченого ОСОБА_7 ,та його захисника ОСОБА_8 , які щодо вирішення клопотання прокурора поклалися на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, колегія суддів дійшла такого висновку.

За приписами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час існує вирок суду першої інстанції, що не набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 304 КК України, які є тяжкими злочинами і обвинуваченому призначено покарання, згідно з вимогам ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 04 років позбавлення волі.

Колегія суддів враховує, що ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Тому, зважаючи на тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, враховуючи особу обвинуваченого, який не має офіційних постійних джерел доходів та міцних соціальних зв`язків, корисливий мотив вчинених злочинів, колегія суддів вважає, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу і запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів, продовжує існувати обґрунтований ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення, а більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

На даний час вирок Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2024 року відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, а тому, враховуючи положення статей 177, 178 КПК України, з метою уникнення ризиків, які були встановлені в ході досудового розслідування, залишалися на стадії судового розгляду в суді першої інстанції та продовжують існувати на стадії апеляційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів, тобто до «11» травня 2024 року включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4