Справа № 168/453/24
Провадження № 1-кп/168/46/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

13 травня 2024 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в сел. Стара Вижівка Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 20 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, сержанта, командира 3 відділення охорони 3 взводу роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, має на утриманні 3 дітей, являється особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судимого, що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 369, частиною1 статті 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 19 квітня 2024 року, близько 16:22 год, перебував в службовому автомобілі марки «RENAULT DOKKER», білого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на території автомобільної дороги в с.Шкроби по вул.Незалежності, Ковельського району, Волинської області. ОСОБА_4 усвідомлював, що працівники поліції є службовими особами та виконують свої службові обов`язки. Обвинувачений умисно бажав уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення та усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачив його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Обвинувачений надав неправомірну вигоду в сумі 10 000 грн., інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 щоб останній не притягнув ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Так, 19 квітня 2024 року, о 08:00 год., старший інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_6 та інспектор сектору реагування патрульної поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області рядовий поліції ОСОБА_7 , були в форменому одязі зі знаками розрізнення. Останні отримали табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на чергування в складі наряду групи реагування патрульної поліції в сел. Стара Вижівка та Ковельському районі, на службовому автомобілі марки «RENAULT DOKXER», білого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про Національну поліції», вказані працівники поліції є службовими особами правоохоронного органу - Національної поліції.

А 19 квітня 2024 року, близько 15:40 год., під час несення служби в добовому наряді в АДРЕСА_1 , поліцейськими сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області було помічено водія, який керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», р.н.з. НОМЕР_2 , без пристебнутого ременя безпеки.

Потім, о 15:45 год., поліцейськими зупинено зазначений транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_4 . Після зупинки вказаного транспортного засобу, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та представлення поліцейським ОСОБА_7 , обвинуваченому було роз`яснено причину зупинки. Також повідомлено про застосування технічного засобу, а саме проведення відеозапису на нагрудну відеокамеру поліцейського та порядок складання адміністративного протоколу за порушення Правил дорожнього руху України. Під час перевірки документів ОСОБА_4 встановлено також, що останній керував транспортним засобом будучи позбавленим керування транспортам засобом. Після того, старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 водію ОСОБА_4 було запропоновано пройти до службового автомобіля «RENAULT DOKKER», білого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 для складання адміністративних матеріалів.

В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на задньому сидінні в службовому автомобілі «RENAULT DOKKER», білого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , усвідомив, що перед ним знаходиться працівник поліції. Останній був одягнутий в формений одяг зі знаками розрізнення Національної поліції. Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово та в наполегливій формі висловив пропозицію надання поліцейському ОСОБА_6 грошових коштів як неправомірну вигоду. Щоб вказані службові особи з використанням наданої їм влади та службового становища не складали протоколи про адміністративне правопорушення. Після цього ОСОБА_4 перебував на задньому сидінні службового автомобіля марки «RENAULT DOKKER», білого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився по вул.Незалежності в с.Шкроби, Ковельського району, Волинської області. Обвинувачений продовжував висловлювання пропозиції надання поліцейському неправомірної вигоди, з метою переконання в тому, що неправомірна вигода буде безперешкодно прийнята працівником поліції. ОСОБА_4 був попередженим про кримінальну відповідальність, але положив на заднє сидіння під аптечку грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. Тим самим надав інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , який перебував на службі, неправомірну вигоду. Щоб працівник поліції не вчинив відносно обвинуваченого дій з використанням службового становища. А саме - не притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 121 КУпАП.

Потім вказані неправомірні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції. Зокрема, старший інспектор СРПП відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , діяв в межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції». А саме, вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину, шляхом повідомлення по телефону про даний факт оператору на лінію «102». На місце події прибули працівники слідчо-оперативної групи відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП. Вони вилучили грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., які ОСОБА_4 надав старшому інспектору СРПП відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Стара Вижівка) ОСОБА_6 , як неправомірну вигоду за не складання відносно обвинуваченого адміністративних матеріалів.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 був постановою від 16 травня 2023 року Старовижівського районного суду Волинської області, яка набрала законної сили 29 травня 2023 року, визнаним винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 1 статті 130 КУпАП. Відповідно до постанови на обвинуваченого накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Однак ОСОБА_4 діяв умисно та достовірно знав про наявність вказаної постанови суду та був ознайомлений з нею. Останній з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, мав реальну можливість її виконати. Чого не зробив та, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» знехтував ними. Відповідно до їх вимог судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив дії щодо умисного невиконання судового рішення.

А саме 26 вересня 2023 року о 18.30 год., ОСОБА_4 керував мотоциклом марки «Вайпер» з державним номерним знаком з р.н.з. НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 . При цьому обвинувачений був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху. Через що з`їхав на узбіччя дороги та здійснив зіткнення з парканом, що спричинило пошкодження зазначеного вище транспортного засобу та паркану. Після чого працівниками СРПП ВПД №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області за порушення Правил дорожнього руху було складено щодо ОСОБА_4 протокол по справі про адміністративні правопорушення від 23 жовтня 2023 року серії ААД №331703. Обвинуваченого ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою від 14 листопада 2023 року Старовижівського районного суду у Волинській області, яка набрала законної сили 27 листопада 2023 року, за статтею 124 КУпАП, справа №168/946/23. На обвинуваченого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

В подальшому, 19 квітня 2024 року о 15.45 год. обвинувачений ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» з д.н.з. НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 . Останній був зупинений працівниками СРПП ВПД №1 (сел. Стара Вижівка) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області за порушення Правил дорожнього руху, які щодо нього склали протокол по справі про адміністративне правопорушення від 19 квітня 2024 року серії БАД №816013. Обвинуваченого ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 121 КУпАП.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 369 КК України та частиною 1 статті 382 КК України. А саме :

- пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища;

- умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту.

Досліджені під час судового розгляду докази винуватості.

02 травня 2024 року між прокурором - керівником Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачений взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочинів, передбаченого частиною1 статті 369 КК України та частиною 1 статті 382 КК України.

При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також його щире каяття, сприяння у розкритті злочину, беззастережне визнання ним своєї винуватості.

Враховуючи наведене, сторони узгодили, що при визначенні покарання за скоєння кримінальних правопорушень, і призначити йому покарання в межах санкцій статей. А саме,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн.;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно погодився на призначення йому обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним та просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно. Наслідки укладення, затвердження угоди та невиконання, йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості. Речові докази - грошові купюри в сумі 10 000,00 грн. - конфіскувати в дохід держави, застосувавши спеціальну конфіскацію. Ухвалу про накладення арешту на майно - скасувати.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що укладення угоди в даній справі відповідає вимогам закону та просив затвердити угоду, укладену між прокурором та його підзахисним. Угода була укладена обвинуваченим добровільно та в його присутності.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

За змістом частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: частино 1 статті 369 КК України, яка згідно зі статтею 12 КК України, є нетяжким злочином; частино 1 статті 382 КК України, яка згідно зі статтею 12 КК України, є нетяжким злочином;

Частиною 5 статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 369 КК України та частино 1 статті 382 КК України, надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Отже суд висновує про таке. Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до частини 4 статті 12 КК України,є нетяжкими злочинами ,правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно,угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення про підозру,узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу передбачена санкцією частиною1статті 369 КК України та частино 1 статті 382 КК України відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не порушують права, свободи інших осіб та відповідають інтересам суспільства.

Вимоги пункту 9 частини 2 статті 52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника у разі укладення угоди про визнання винуватості дотримані.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде йому призначено у разі затвердження угоди судом.

Ретельно дослідивши в повному обсязі й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм правову оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та є допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 369 КК України і частино 1 статті 382 КК України та затвердженні угоди від 02 травня 2024 року про визнання винуватості.

Щодо призначення міри покарання.

Під час вчинення кримінальних правопорушень, за даним кримінального провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні статті 19 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", за якими суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує положення статті 9 Конституції України, частини 2 статті 8 КПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів. Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, виходячи з положень частини 4 статті 12 КК України, віднесено законом до нетяжких злочинів.

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Згідно частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Також суд враховує пункт 7 угоди від 02 травня 2024 року про визнання винуватості. Згідно якої сторони узгодили, що при визначенні покарання за скоєння кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій статей. А саме, - за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн.; - за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Суд висновує, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання, згідно статті 67 КК України є вчинення злочину особою повторно.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями статті 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, у сукупності із даними, що характеризують особу ОСОБА_4 його відношення до скоєного злочину та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції частини 1 статті 369 КК України та частини 1 статті 382 КК України:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування статті 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Щодо запобіжного заходу.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його застосування не надходило, враховуючи вимоги статтей 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його застосування.

Тому, суд висновує , що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Вирішення питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Кримінальним правопорушенням не заподіяно матеріальних збитків, шкоди державі не завдано, судові витрати відсутні, позов не заявлено .

Питання щодо речових доказів судом вирішити в порядку вимог статті 100 КПК України.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати у власність держави грошові кошти в сумі 10000,00 грн.(десять тисяч гривень), які є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою від 25 квітня 2024 року слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області накладено арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом позбавлення права на володіння, користування та розпорядження на вилучені в ході проведення огляду місця події 19 квітня 2024 року грошові кошти у сумі 10 000,00 грн. десятьма купюрами номіналом по одній тисячі гривень (серійні номери АК8748581, АК8748586, АК8748580, АК8748585, АК8748579, АК8748584, АК8748578, АК8748583, АК8748577, АК8748582), які поміщено до спеціального пакета № WAR1271309, та належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 . Накладений арешт ухвалою від 25 квітня 2024 року слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області підлягає скасуванню відповідно до частини 4 статті 174 КПК України.

На підставі викладеного,

керуючись статтями 50, 53, 65, 70, 96-1, 96-2, 369, 382 КК України,

статтями 7, 100, 174, 314, 367-371, 373, 374, 376, 392-395, 468, 472, 474, 475, 476 КПК України,

суд

УХВАЛИВ:

Угоду від 02 травня 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором в особі - керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 20 квітня 2024 року - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі частини 1 статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

Застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави грошові кошти (гроші) в сумі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень) десятьма купюрами номіналом по одній тисячі гривень (серійні номери АК8748581, АК8748586, АК8748580, АК8748585, АК8748579, АК8748584, АК8748578, АК8748583, АК8748577, АК8748582), які поміщено до спеціального пакета № WAR1271309, та належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов не заявлено, кримінальним правопорушенням не заподіяно матеріальних збитків, шкоди державі не завдано, судові витрати відсутні.

Накладений ухвалою від 25 квітня 2024 року слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом позбавлення права на володіння, користування та розпорядження на вилучені в ході проведення огляду місця події 19 квітня 2024 року грошові кошти у сумі 10000 грн., які поміщено до спеціального пакета № WAR1271309,що належать ОСОБА_4 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Старовижівський районний суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених частини 4 статті 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами. 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок ухвалений і надрукований в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя ОСОБА_1