Дата документу 10.04.2024Справа № 554/3481/24
Провадження № 1-кс/554/4273/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши у порядку письмового провадження клопотанння ОСОБА_2 про скасування арешту майна за №0000597 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому власник майна, зокрема автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 (далі - ВАЗ), ОСОБА_2 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2024 року, в частині права користування із передачою вилученого майна на відповідальне зберігання. В обґрунтування клопотання зазначив, що автомобіль ВАЗ необхідний йому для транспортування батька, котрий хворіє, та на підтвердження чого надав копії медичної документації. Проти арешту майна в частині відчуження та розпорядження не заперечував, зобов`язувався при першій потребі надавати транспортний засіб для проведення слідчих (процесуальних) дій органу досудового розслідування.

Слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд заяви за його відсутності, заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування та повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження і вимогою захисту основних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування та повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження і вимогою захисту основних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна, та при розгляді його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000597 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2024 року накладено арешт, зокрема на вилучений в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди у АДРЕСА_1 , зокрема автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить

ОСОБА_2 , з позбавленням права відчуження, розпоряджання та використання даним майном, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді метою накладення арешту на вказаний транспортний засіб було забезпечення його збереження в якості речового доказу в кримінальному провадженні.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Зважаючи на те, що на цей час кінцеве рішення у справі не прийняте, досудове розслідування триває, арештований транспортний засіб відповідає критеріям речових доказів, визначеним статтею 98 КПК України, слідчий суддя вважає, що на момент розгляду клопотання відсутні правові підстави для скасування застосованого щодо нього арешту в повному обсязі, водночас, зважаючи на принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе передати автомобіль на відповідальне зберігання з правом користування заявнику ОСОБА_2 , як володільцю майна, зобов`язавши його за першою вимогою надавати транспортний засіб слідчому, прокурору в разі виникнення необхідності в цьому.

При цьому слідчий суддя наголошує на тому, що накладений арешт продовжує свою дію в частині заборони розпорядження та відчуження майна.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 174 і 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000597 від 03 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Транспортний засіб ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_2 з правом користування, зобов`язавши його за першою вимогою надавати автомобіль слідчому, прокурору в разі виникнення необхідності в цьому.

Попередити власника транспортного засобу ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4