1-кп/465/699/24
Вирок

Іменем України

28.02.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Токмак, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.03.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , 06.03.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв., перебуваючи у м.Львові по вул.Зерова, поблизу будинку №15ц, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, яка попередньо здійснила дзвінок на номер мобільного оператора НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та повідомила неправдиву інформацію про те, що його донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду і невідкладно потребує коштів на лікування, ввівши таким чином останнього в оману, зайшов у квартиру АДРЕСА_3 та шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 16000,00 гривень та 12290 Євро, що за курсом НБУ станом на 06.03.2023 року становить 476852,00 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у великих розмірах на загальну суму 492852,00 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_5 , 18.03.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи у м.Львові по вул.Городоцька, поблизу будинку №165, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, яка попередньо здійснила дзвінок на стаціонарний номер телефону № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та повідомила неправдиву інформацію про те, що її донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду і невідкладно потребує коштів на лікування, ввівши таким чином останню в оману, підійшов до будинку АДРЕСА_4 , де шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 5000,00 гривень та 700 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2023 року становить 25592,00 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 30592,00 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав повністю, та показав суду, що 06.03.2023 року після телефонного дзвінка потерпілому іншою особою, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 на суму 16000,00 гривень та 12290 Євро під приводом необхідності вказаних грошових коштів для лікування доньки потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 18.03.2023 року після телефонного дзвінка потерпілій іншою особою, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 на суму 5000,00 гривень та 700 доларів США під приводом необхідності вказаних грошових коштів для лікування доньки потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб та за ч.3 ст.190 КК України ( в редакції, чинній станом на момент вчинення кримінального правопорушення), як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, який в тому числі є і тяжким, особу обвинуваченого, який відповідно до довідки №1571д від 16.05.2023 року на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та відповідно до довідки №2415 від 12.05.2023 року на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, є раніше неодноразово судимим, в тому числі за злочини проти власності, ніде не працює.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу. При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. За сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.11.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 3 (три) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України

Дані злочини ОСОБА_5 вчинив 06.03.2023 року та 18.03.2023 року, тобто під час встановленого судом іспитового строку.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив дані злочини в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 06.04.2023 року по 03.05.2023 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.03.2023 рокуза ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відтак, на підставі ч.3 ст. 72 КК України, вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 01.03.2023 року слідвиконувати самостійно.

Також, у справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України, оскільки під час досудового розслідування на майно, визнане речовими доказами, накладався арешт.

Окрім цього, порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, відтак внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.11.2022 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 06.04.2023 року по 03.05.2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 01.03.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень- виконувати самостійно.

Клопотання представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про повернення застави задоволити.

Заставу, внесену платником ОСОБА_8 за ОСОБА_5 в розмірі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп. згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 06.04.2023 року по справі №465/1968/23 - повернути заставодавцю ОСОБА_8 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Речові докази - DVD-R диск, на якому міститься 2 відеофайли з назвою: IMG_7111, IMG_7112; DVD-R диск, на якому міститься 2 відеофайли з назвою: video_2023-03-22_19-58-16, video_2023-03-22_19-58-22 - залишити при матеріалах кримінального провадженя.

Речові докази - мобільний телефон марки "Huawei P20 lite", модель Ane-LX1, ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 в корпусі рожевого кольору із силіконовим чохлом чорного кольору, сім карту мобільного оператора "Водафон" із маркуванням сірого кольору НОМЕР_5 , сім карту із позначеннями " НОМЕР_6 " мобільного оператора із № НОМЕР_7 , мобільний телефон марки "НТС U Play" в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_8 - конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28.03.2023 року.

Речові докази - кепку чорного кольору із емблемою коня, сумку чорного кольору, кепку сірого кольору із полосами, кросівки білого кольору із вставками сірого кольору - повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 28.03.2023 року.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1