Провадження №: 1-кс/752/4744/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001825 від 07 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Голосіївської окружної прокуратури міста Києва здійсніоється досудове розслідування у кримінальному. провадженні № 0001825, відомості про яке внесені до Єдиного ресстру досудових розслідувань 07 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 червня 2024 року, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за адресою проживання потерпілого, а саме: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. Знаходячись в приміщенні кімнати вищевказаної квартири, між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 розпочався словесний конфлікт на грунті особистих неприязних відносин. Під час вказаного словесного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження. В подальшому, ОСОБА_11 пішов до приміщення іншої кімнати, взяв зі столу металевий гаєчний ключ, після чого повернушись до вищевказаної кімнати, підійшов до ОСОБА_12 який сидів на дивані, став ззаду нього та наніс останньому один удар вищевказаним предметом в ліву скроневу частину голови, від чого потерпілий впав на підлогу та втратив свідомість.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ВЧМТ, забою головного мозку, вдавленого багатоуламкового перелому скроневої кістки зліва, епідуальних нашарувань скронерої ділянки зліва, травматичного САК та забійних ран голови.

Тим самим, на переконання слідчого, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкоджения, тобто умисиого тілесного ушкоджения, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

Як зазначено у клопотанні, 08 червня 2024 року о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України. В діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки злочину, відповідальність за вчинення яких передбачена частиною першою статті 121 КК України, у зв`язку з чим 08 червня 2024 року йому повідомлено підозру. Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 , на думку слідчого, повністю підтверджується зібраними в кримінальному проваджені доказами,

Слідчий вказує на те, шо в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлоючи тяжкість вчиненого злочину та відповідальність, яку він може понести за вчинене кримінальне правопорушення, в разі обрання іншого запобіжного заходу у подальшому переховуватиметься від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, враховуючи те, що потерпілий в даному кримінальному провадженно є знайомим підозрованого ОСОБА_5 , а свідки наглядно знайомими, слідий вважає існуючим ризик того, шо підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також може загрожувати їх життю, тобто мас місце ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, саме усно шляхом допиту особи у судовому засіданні відповідно до положень статті 23 КПК України.

Тобто, як вказує слідчий, ризик впливу на свідків існус не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий зазначив, що більш мякий запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку з тим, що останиій підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Також, на переконання слідчого, до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що він постійного місця проживання не має та у разі обрання даного запобіжного заходу може незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Запобіжний захід у вигляді застави також не може бути застосований до підозрованого у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

Зазначене, як вважає слідчий, може свідчити про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та попередити ризики, передбачені статтею 177 КПК України. У зв`язку з чим, а також зважаючи, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 задовільний, що не виключас і не унеможливлюс його перебування під вартою, слідчий просв обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стороком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, зазначених в ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив звільнити його з-під варти.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно з частиною четвертою статті 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність задоволення, виходячи з такого.

В провадженні Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000825 від 07 червня 2024 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

ОСОБА_5 08 червня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, а саме: у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з частинами першою та другою статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до статті 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слід наголосити, що статтею 183 КПК України регламентовано винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено вичерпний перелік випадків можливості його застосування.

Частиною другою статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ-2 цього Кодексу.

У частині першій статті 177 КПК України зазначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина друга цієї ж статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 08 червня 2024 року відповідає вимогам статті 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування в кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання, зокрема, протоколом обшуку за місцем вчинення злочину, допитом потерпілого, медичною довідкою, слідчим експериментом за участі потерпілого, допитами свідків та іншими доказами у своїй сукупності..

При цьому, варто зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», тому в цьому контексті слід враховувати позиції Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) викладені в його рішеннях.

Так, за змістом пункту 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження слідчий суддя не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні кримінального правопоршуення, оскільки судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і, відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя доходить висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням старший слідчий вказала на наявність у даному випадку ризиків, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 177 КПК України.

Слідчим суддею враховуються як такі, що заслуговують на увагу посилання прокурора на те, що щодо підозрюваного існують ризики:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

Перебування на волі підозрюваного ОСОБА_5 , який усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинені злочини, надасть можливість не з`являтись на виклики слідчого, прокурора та суду, а також надасть можливість впливати на свідків та потерпілого.

Викладені обставини слід враховувати як достатньо вірогідні дії підозрюваного оскільки останній розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання його винним.

Також необхідно зазначити, що підозрюваний з його слів раніше не судимий, не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, не працевлаштований, без постійного місця проживання, тобто зв`язок із зовнішнім світом є досить слабким.

На те, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вказує те, що перебуваючи на свободі він буде мати можливість зустрічатись зі свідками та потерпілим поза межами кримінального процесуального судочинства, що дає йому можливість незаконно впливати на них та психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності.

В даній конкретній ситуації тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, свідчить про неможливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від суду і може призвести до продовження ним злочинної діяльності.

Отже, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує особу останнього, судимість, сімейний стан (неодружений), соціальне положення (відсутність стійких соціальних зв`язків), а також те, що є реальні підстави вважати, що з боку підозрюваного може мати місце повторення/продовження протиправної поведінки.

Слідчий суддя враховує, що в судовому засіданні на час розгляду клопотання не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я.

Також слідчому судді не надано доказів того, що підозрюваний має хронічні захворювання, що у відповідності до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 і можуть бути підставою для звільнення особи з під варти.

В матеріалах провадження відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може перебувати у місцях попереднього ув`язнення.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя також враховує позицію ЄСПЛ про те, що позбавлення свободи і тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (рішення ЄСПЛ «Марченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку слідчий суддя розуміє обставини даної конкретної справи та особу підозрюваного.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 1 частини четвертої цієї ж статті передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме: спробам переховуватися чи перешкоджати кримінальному провадженню, вчиненню іншого кримінального правопорушення, можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, а також зважаючи на той факт, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення пов`язане із застосуванням насильства, клопотання підлягає задоволенню без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 206, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 серпня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання 11 год. 00 хв. 08 червня 2024 року.

Строк дії ухвали визначити до 11 год. 00 хв. 06 серпня 2024 року, включно.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному.

Органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повідомити рідних підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошений 14 червня 2024 року о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1