УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Київ

справа № 405/8249/20

провадження № 51-3372 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2019 року за № 0000022 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), звільненого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 109 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора, звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 109 КК України на підставі ст. 48 цього Кодексу у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертних досліджень та судових експертиз загальною сумою 46 813, 16 гривень.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду

- без зміни.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він впродовж 2019 - 2020 років вчинив розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України.

Вказані дії вчинені ним шляхом поширення примірників друкованого видання, а саме збірки з назвою: «ПРОЕКТ: НОВА Україна» (автором якого являється ОСОБА_5 під псевдонімом « ОСОБА_6 »), особистого публічного виступу в ході участі у проведенні, так званих «Національних зборів Загальнонаціональної Ради громадянського суспільства», під час якого він зачитав уривки із наведеного видання та проголосив ідеї персонального бачення реалізації задуму спрямованого на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, а також систематичних публікацій у соціально-орієнтованому ресурсі «Fасеbоок» дописів із закликами до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, що суперечать положенням Конституції України.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, у якій не погоджується з вказаними судовими рішеннями в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат.

Вважає, що оскільки ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито, то, з урахуванням позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), процесуальні витрати слід віднести на рахунок держави.

Мотиви суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Статтею 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Цією ж статтею передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 438 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положеннями ст. 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила нетяжкий злочин може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

За змістом ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, під час підготовчого судового засідання прокурор подав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 109 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України.

Установивши, що обвинувачений ОСОБА_5 з моменту повідомлення йому про підозру не вчиняє протиправних дій, спрямованих на розповсюдження матеріалів із закликами до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та до захоплення державної влади, займає активну проукраїнську позицію, займається волонтерською діяльністю, є бійцем Батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 26 лютого 2022 року, людиною похилого віку, а також хворіє на ряд хронічних захворювань, раніше не судимий і не вчиняє будь-яких інших кримінальних правопорушень, суд визнав його таким, що перестав бути суспільно небезпечною особою, так як обстановка навколо нього зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового злочину, а об`єктивні позитивні зміни умов його життєдіяльності свідчать про те, що він не вчинятиме подібних діянь у майбутньому.

Не знайшовши обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття даного кримінального провадження, з`ясувавши думку сторони захисту, яка проти цього не заперечувала, суд задовольнив клопотання прокурора.

При цьому, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат, місцевий суд дійшов висновку, що витрати за проведення експертних досліджень та судових експертиз слід покласти на ОСОБА_5 , з чим небезпідставно погодився і апеляційний суд, переглянувши судове рішення в апеляційному порядку.

Таку позицію судів попередніх інстанцій колегія суддів Верховного Суду вважає обґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

При цьому питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрито на підставі ст. 48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у такій формі, тобто без використання права на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що і мало місце у даному випадку, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23).

Що стосується посилань захисника ОСОБА_4 на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), то вони є безпідставними.

У наведеному судовому рішенні йдеться про передбачену ст. 49 КК України підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, яка має особливу правову природу, та відрізняється від інших тим, що закінчились передбачені законом України про кримінальну відповідальність строки, надані державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності.

Саме тому процесуальні витрати і покладаються в даному випадку на державу, тоді як решта нереабілітуючих підстав для звільнення (в тому числі і та, яка передбачена ст. 48 КК України), хоча і є такими, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину, однак не звільняють її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із кримінальним провадженням.

За таких обставин, закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на нереабілітуючих підставах, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, а тому доводи захисника про протилежне неприйнятні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника

слід відмовити.

З цих підстав Суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 04 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3