25.04.2024
Справа № 331/2106/24
Провадження № 1-кс/331/801/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000302 від 22.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором який здійснює процесуальне керівництво, по кримінальному провадженню № 0000302 від 22.02.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено наступне.

ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Запоріжжя, діючи умисно, активно підтримуючи російську військову агресію по відношенню до України, передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання негативних наслідків, будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 на території України воєнного стану, використовуючи власний обліковий запис у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_6 » та встановлений на абонентський номер телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , в період з 23.09.2022 по 02.04.2023 здійснив поширення інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, військовослужбовцю збройних формувань Російської федерації - громадянину РФ ОСОБА_7 , про переміщення та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами з можливостю їх ідентифікації на місцевості, шляхом передачі цієї інформації ОСОБА_7 за допомогою власного облікового запису у мобільному додатку - системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», який зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_6 » за абонентським номером телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 на адресу профілю (облікового запису) зареєстрованого під ім`ям « ОСОБА_8 » за абонентським номером телефону оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , який використовує ОСОБА_7 .

23.04.2024 органом досудового розслідування, керуючись вимогами п.6 ч.1 ст.615 КПК України здійснено затримання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

23.04.2024 під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог ч.7 ст.223 та ст. 236 КПК України, проведено його особистий обшук, під час якого було виявлено та вилучено наступні речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Sony XPERIA», модель «I4113», ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 , який було оглянуто та постановою слідчого від 23.04.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

23.04.2024 ОСОБА_5 повідомлений у встановленому порядку відповідно до вимог ст.ст. 42, 276-278 КПК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України.

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 23.04.2024 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон марки «Sony XPERIA», модель «I4113», ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 .

Старший слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, на задоволенні наполягав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення 13.11.2021 року обшуку, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання документів, слідчий суддя доходить висновку, що стороною кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку, яке відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задовольнити .

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 23.04.2024 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на: мобільний телефон марки «Sony XPERIA», модель «I4113», ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , із встановленою сім-картою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1