Справа № 749/372/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/553/24
Категорія - ч. 2 ст. 389 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000023 від 02 березня 2024 року, за апеляційною прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неморож, Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , який 28 грудня 2022 року був засуджений Щорським районним судом Чернігівської області від за ч.1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду з покладенням наступних обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

На підставі статей 71, 72 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднане не відбуте покарання за вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2022 року та остаточно визначене покарання за сукупністю вироків у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки 25 (двадцять п`ять) днів.

Судом ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що будучи засудженим 28 грудня 2022 року Щорським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, умисно та систематично ухилявся від відбування призначеного йому покарання.

26 грудня 2023 року засудженого ОСОБА_8 було поставлено на облік в Корюківському районному секторі № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, 27.12.2023р. ознайомлено під особистий підпис із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від їх виконання.

Згідно направлення № 35/20/1217-23 від 27.12.2023, виданого Корюківським районним сектором № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, ОСОБА_8 повинен приступити до відпрацювання громадських робіт з 28.12.2023р. на території Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області.

У грудні 2023 року ОСОБА_8 систематично, без поважних причин, не з`являвся до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області для відбування громадських робіт без поважних причин 28 та 29 грудня 2023 року, таким чином, на порушення вимог ч. 3 ст. 40 КВК України ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, не відпрацювавши у грудні 2023 року 8 годин.

У січні 2024 року ОСОБА_8 систематично, без поважних причин, не з`являвся до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області для відбування громадських робіт без поважних причин 01, 02, 03, 04, 05, 08, 15, 16, 17, 18, 19, 29, 30, 31 січня 2024 року, таким чином, на порушення вимог ч. 3 ст. 40 КВК України ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, не відпрацювавши у січні 2024 року 56 годин.

У лютому 2024 року ОСОБА_8 систематично, без поважних причин, не з`являвся до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області для відбування громадських робіт без поважних причин 01, 02, 05, 06, 07, 08, 09, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29 лютого 2024 року, таким чином, на порушення вимог ч. 3 ст. 40 КВК України ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, не відпрацювавши у лютому 2024 року 84 години.

Загалом, із передбачених графіками за грудень 2023 року та січень, лютий 2024 року, з 200 годин громадських робіт засуджений ОСОБА_8 не відпрацював жодної години.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з резолютивної частини вироку покладення на ОСОБА_8 обов`язку дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

Мотивує тим, що Законом України №3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 року запроваджено новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення пробаційний нагляд.

Згідно ч.2 ст. 59-1 КК України, на засудженого до пробаційного нагляду в обов`язковому порядку покладаються обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Окрім того, суду надається можливість покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст. 59-1 КК України.

При ухваленні вироку, окрім обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України, суд додаткового поклав на засудженого обов`язок дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

Разом з тим, будь-якого обґрунтування необхідності покладення такого обов`язку на обвинуваченого, виходячи з відомостей про особу винного та характеру вчиненого діяння, мотивувальна частина вироку не містить. В матеріалах кримінального провадження також відсутні дані, які б негативно характеризували обвинуваченого чи свідчили про його антисоціальну поведінку, що сприяла вчиненню злочину, і слугували б підставою для покладення на ОСОБА_8 додаткового обов`язку.

Крім того, покладаючи додатковий обов`язок у вигляді дотримання встановлених судом вимог, суд не конкретизував, а саме, які дії потрібно чи не потрібно вчиняти обвинуваченому, з ким обмежити спілкування і як проводити дозвілля. Як наслідок, таке формулювання обов`язку унеможливлює його виконання після набрання вироком законної сили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, вирок суду першої інстанції був постановлений з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду щодо кваліфікації дій, а також доведеність вини ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в цій частині вирок суду не перевіряється.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду, відповідно до Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, суд першої інстанції, окрім обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України, які покладаються на засудженого в обов`язковому порядку при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду, призначив ОСОБА_8 додатковий обов`язок, передбачений ч.3 ст. 59-1 КК України, а саме дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

У той же час обставини, які стали підставою для призначення цього додаткового обов`язку, суд жодним чином не мотивував. Відтак, зважаючи на те, що призначення обов`язку, передбаченого ч.3 ст. 59-1 КК України не обумовлено ні особою винного, ні обставинами справи, саме формулювання обов`язку без зазначення які дії обвинуваченому потрібно чи не потрібно вчиняти, з ким обмежити спілкування і як проводити дозвілля, носить по суті декларативний характер, у даному випадку не відповідає меті покарання та унеможливлює виконання вироку в цій частині після набрання ним законної сили.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, а саме виключення з резолютивної частини додаткового обов`язку, передбаченого ч.3 ст. 59-1 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку покладення на засудженого ОСОБА_8 обов`язку дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

У решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11