Справа № 127/3408/24
Провадження №11-сс/801/134/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадження №0000097 від 30.01.2024 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студенне, Піщанського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше не судимого

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

за участю: прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, просила змінити підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього додаткових обовязків, передбачених ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2024 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 03:58 год. 30 березня 2024 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 30 березня 2024 року

Згідно клопотання слідчого встановлено, що близько 18.00 години 30.01.2024 водій ОСОБА_7 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Яланець, Бершадської ТГ, Гайсинського району Вінницької області, поблизу Яланецької ЗОШ, в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_10 , який в районі правого краю дороги рухався в попутному напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 6 від 31.01.2023 ОСОБА_7 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, водій ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. 2.9 (а) та 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими:

- п. 2.9 (а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Крім того, о 18.00 год. 30.01.2024 водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній в с. Яланець, Бершадської ТГ, Гайсинського району Вінницької області, поблизу Яланецької ЗОШ, допустив наїзд на ОСОБА_10 , який рухався проїзною частиною в попутному напрямку, поставивши потерпілого у небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які можуть бути небезпечними для його життя і здоров`я, діючи умисно, маючи реальну можливість надати допомогу ОСОБА_10 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, таку допомогу потерпілому не надав, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб, не викликав представників лікувального закладу, хоча повинен був і мав об`єктивну можливість це зробити, з метою уникнення відповідальності з місця події автомобілем зник.

Таким чином, ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги пункту 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно якого:

- п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) «негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; г) «вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчим не наведено доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурором не було доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, як того вимагють приписи ст. 183 КПК України.

Слідчим суддею залишилися поза увагою вимоги ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, є учасником бойових дій, добровільно захищав Україну, понад рік служив на передовій, має місце реєстрації в АДРЕСА_3 , де мешкає з цивільною дружиною, яка перебуває на останніх термінах вагітності.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України, про що 31.01.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце реєстрації та проживання, неодружений, військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 , раніше не судимий, на даний час підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та дійшов вірного висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України , зокрема те, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставними.

На підтвердження своїх доводів захисник не надав доказів, щодо наявності міцних соціальних зв`язків ОСОБА_7 .

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких підозрюється останній.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника .

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3