Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/48/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку об`єднане кримінальне провадження №0001071 від 25.05.2016, №0001479 від 14.08.2015, №0001657 від 06.08.2016, №0000322 від 11.02.2018, №0000203 від 26.01.2018, №0000358 від 28.09.2022 року, №0000108 від 04.04.2023, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців, проживаючого АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України;

визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки.

- за ч.1 ст.357 КК України 1 рік обмеження волі. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено обвинуваченого за ч. 1 ст. 357 КК України від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати за залучення експерта в розмірі 1784 грн.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 9737 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним у викраденні офіційного документа; у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; у таємному викраденні чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за таких підстав.

13 серпня 2015 року більш точного часу досудовим розлідування не встановлено ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_10 , із кишені штанів ОСОБА_13 , таємно викрав, належну останньому, банківську картку АБ «Експрес Банк» з метою подальшої крадіжки грошових коштів з указаної картки.

В подальшому, 13 серпня 2015 року більш точного часу довсудвим розслідування не встановлено ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у приміщенні залізничного вокзалу станції «Знам`янка-Пасажирська», розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому маючи при собі вищевказану банківську картку та знаючи ПІН-код до неї, вставив її у банкомат АБ «Експрес Банк», який знаходиться в приміщенні залізничного вокзалу станції «Знам`янка- Пасажирська», розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_10 , провівши необхідні операції та дії, виконавши транзакції з видачі готівки, таємно, повторно, викрав, належні ОСОБА_13 , грошові кошти у сумі 2000 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 травня 2016 року, близько 05 год. 30 хв., ОСОБА_10 знаходився напроти будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_10 , в салоні автомобіля марки «Шкода Октавія», який потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, побачив мобільний телефон «Samsung Galaxy А-3».

Діючи умисно з корисливих спонукань, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_10 , з салону автомобіля таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_14 , мобільний телефон «Samsung Galaxy А-3», вартістю 8600 грн.

З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 14 червня 2016 року, близько 17 год., ОСОБА_10 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, з тумбочки в кімнаті будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_4 належного ОСОБА_15 таємно, повторно, викрав, належні останнньому, грошові кошти у сумі 900 грн.

З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 06 серпня 2016 року, близько 13 год., ОСОБА_10 , перебуваючи в автомобілі «Scania», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_16 , рухався по АДРЕСА_5 .

Скориставшись тим, що його злочини дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, із сумки, яка знаходилася в спальному відділенні кабіни водія вищевказаного автомобіля, під час руху по АДРЕСА_5 , таємно, повторно, викрав, належні ОСОБА_16 , грошові кошти в сумі 1700 грн.

Після зупинки, на перехресті вулиць Партизанської та Дмитрівської у м.Знам`янка Кіровоградської області, ОСОБА_10 , вийшовши з автомобіля, з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розісуд.

Крім того, 22 січня 2018 року близько 22 год., ОСОБА_10 знаходився поряд із приміщенням кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованим за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно шляхом зловживання довірою, під вигаданим приводом, нібито з метою здійснення телефонного дзвінка, отримав від ОСОБА_17 , належний останньому, мобільний телефон «Samsung Galaxy S6», вартістю 6975,00 грн., в якому знаходились сім-картка оператору «Vodafone», вартістю 25,00 грн. та сім-картка оператору «Київстар», вартістю 25,00 грн., при цьому заздалегідь усвідомлюючи, що здійснювати телефонний дзвінок та повертати мобільний телефон із сім-картками потерпілому він не буде.

Після того, як ОСОБА_17 передав ОСОБА_10 мобільний телефон «Samsung Galaxy S6», в якому знаходились сім-картка оператору «Vodafone» та сім-картка оператору «Київстар», ОСОБА_10 , заволодівши указаним майном таким чином, шляхом зловживання довірою, повторно. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того 10 лютого 2018 року, в денний час доби, ОСОБА_10 діючи умисно скориставшись тим, шо його злочинні дії не помічені сторонніми особами, знаходячись у кімнаті будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_5 , з карману куртки, яка висіла на вішалці у вказаній кімнаті, шлях вільного доступу, таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_18 , мобільний телефон «Assistant AS-5435», вартістю 1870,00 грн. з сім-карткою оператора «Водафон», вартістю 25,00 грн., після чого, із шафи в тій же кімнаті, викрав 5100,00 гривень.

З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того 17 лютого 2018 року близько 02.00 год., ОСОБА_10 знаходився в приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_19 , мобільний телефон «Nomi i4510» вартістю 1125,00 грн. з сім-карткою оператора «Vodafone», вартістю 25,00 грн., який знаходився на стільці в приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованому за адресою АДРЕСА_2 . А всього викрав майна на загальну суму 1150 грн.

З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того 27.09.2022 близько 18 год. ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з ОСОБА_12 знаходились поруч із магазином «Маркетопт №30», розташованого за адресою: вул. Олени Теліги, 10-п, м. Знам`янка Кіровоградської області.

Діючи умисно ОСОБА_20 шляхом зловживання довірою, під вигаданим приводом, ніби то з метою здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_12 належний останньому мобільний телефон «Redmi Note 9 Pro» вартістю 5890 грн., при цьому заздалегідь усвідомлюючи, що повертати мобільний телефон ОСОБА_12 він не буде.

Після того, як ОСОБА_12 передав ОСОБА_10 мобільний телефон «Redmi Note 9 Pro», ОСОБА_10 , заволодівши вказаним майном шляхом зловживання довірою, з місця скоєння злочину зник, вказаним мобільним телефоном у подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_21 , чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 5890 грн.

Крім того, 26.01.2023 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_10 знахидився в приміщенні кафе «Рідна Хата», розташованого по вул.. Привокзальній, 2 б, м. Знам`Янка.

Діючи умисно скориставшись тим, що його дії не помічені сторонніми особами, останній шляхом вільного доступу таємно повторно викрав, належні ОСОБА_22 зовнішнього акумулятора (павербанку) «Xiami Power Bank» 10000mAh White» та грошових коштів, які знаходилися у сумці, що висіла на барній стійці в приміщенні кафе.А всього викрав майна на загальну суму 925 грн.

З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати засудженим ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 49 ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, порушив вимоги ч.1 ст.70 КК України, п.21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.185 КК України та ч.4 ст.185 КК України призначені в рівних частинах, що у свою чергу виключає можливість поглинення їх одне одним.

В апеляційній сказі представник потерпілого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 ч.4 ст.185 КК України і призначити покарання за:

- ч.2 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі

- ч.2 ст.190 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш - суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років позбавлення волі без застосування ст.75 КК України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання повного мірою не врахував всіх обставин справи, тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого, внаслідок чого при призначенні покарання безпідставно застосував вимоги ст. 75 КК України. Починаючи з 2016 року ОСОБА_10 вчиняв злочин за злочином, ніяких висновків щодо своєї злочинної поведінки для себе не зробив. Залишення його на свободі не буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Під час слухання справи у суді першої інстанції жодної копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_10 не здійснив. Так, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без відбування покарання, а лише зазначив, як підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням те, що обвинувачений здатний виправитися не перебуваючи в ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, прокурора який підтримав апеляційну скаргу прокурора та представника потерпілого частково, представника потерпілого в частині призначення порання без застосування ст.75 КК України, представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подані апеляційні скарги свою та прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг представника потерпілого та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, з таких підстав.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбаченого за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих його злочинів, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.357, ч.2, ч. 4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за ознаками: викрадення офіційного документа; таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, як кримінальний проступок та як нетяжкі злочини, особу винного, який в силу в силу ст.89 КК України не має судимості, суспільно-корисною працею не займається, характеризується за місцем проживання задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також і висновок досудової доповіді, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Та суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованих йому статей кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням або шляхом повного або часткового складання призначених покарань.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК України

Як вбачається з вироку суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Оскільки покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст. 185 КК України та ч.4 ст. 185 КК України призначені в рівних частинах, що у свою чергу виключає можливість поглинення їх одне одним.

Проте, на переконання колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції в порушення вказаних норм суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України та застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, допустив поглинання однакових за розміром покарань.

Крім того, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить переконливого висновку, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень та пост кримінальну протиправну поведінку обвинуваченого, а отже, судом залишено поза увагою вимоги п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_10 , в призначене судом апеляційної інстанції засідання не з`явився у зв`язку із цим Кропивницьким апеляційним судом було винесену ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_10 , а в подальшому було ухвалою оголошено його в розшук.

За правилами ст. 75 КК застосування звільнення від покарання з випробуванням є можливим лише тоді, коли з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства та безпідставно застосував ст. 75 КК України та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а тому, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону із ухваленням в цій частині нового вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії не тяжких та проступків, обставини вчинення кримінальних правопорушень, розмір шкоди, позицію потерпілого, дані що характеризують особу обвинуваченого, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, пост кримінальну поведінку, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, притягувався до кримінальної відповідальності та в силу ст.89 КК України не має судимості, суспільно-корисною працею не займається. Не перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра.

Обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_10 уникав бесіди для складення з працівниками пробації, що слід вважати як подальше ухилення від відбування покарання.

Враховує, що на розгляді у Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 .

Крім того, враховує позицію потерпілого та його представника, які вказують, що шкода потерпілому не відшкодована та просили призначити покарання з реальним його відбуттям.

Та доходить переконливого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції інкримінованих йому статей кримінального закону, без застосування ст. 75 КК України, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

На переконання колегії суддів підстави для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відсутні. Тому враховуючи вищевикладене доводи прокурора про можливість призначення ОСОБА_10 покарання із застосування ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком, є необґрунтованими та безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні та представника потерпілого підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 414, 420, 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_10 - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 49 ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставці ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 15 квітня 2024 року.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою, із розрахунку один день перебування під вартою за день позбавлення волі, з 22 лютого 2024 року по день набрання вироком законної сили тобто по 15 квітня 2024 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)