Справа № 452/3709/23
Провадження № 1-кп/452/28/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000224 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Потсдам Республіки Німеччина, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянинки України, із середньо-спеціальною освітою, працюючої помічником кухаря в ПАБ «Олд Сіті», вдови, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 17 серпня 2023 року, близько 20 год 00 хв, перебуваючи у приміщенні житлового будинку у АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, нанесла один удар кулаком руки в ділянку лівого плеча та декілька разів копнула одною ногою в праве та ліве коліно, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді одного синця на задній поверхні лівого передпліччя та по одному синцю на передній поверхні в проекції правого та лівого колінних суглобів, які згідно висновку експерта від 24.08.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та показала, що раніше із потерпілою вона знайома не була. Числа вказаного в обвинувальному акті вона прийшла до знайомого ОСОБА_8 в гості за адресою АДРЕСА_2 . Хто перебуває в будинку вона не знала, з`ясувала в подальшому. Будучи в згаданому помешканні вона голосно розмовляла із ОСОБА_9 . Згодом між нею та потерпілою виник конфлікт, причиною якого стало те, що вона голосно розмовляла та обговорювала особу потерпілої, якій це не сподобалось. Під час наведеного конфлікту вона наносила удари ОСОБА_10 , а саме: нанесла їй удар в плече, копнула ногою в коліна. Усе викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності.

У вчиненному дуже кається. У потерпілої просила пробачення, однак вони не помирились.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що в будинку АДРЕСА_2 вона з хлопцем робили ремонт, через що батько ОСОБА_11 виділив їм кімнату, де дозволив тимчасово перебувати. Числа вказаного у обвинувальному акті вона перебувала в цій кімнаті, лежала на ліжку, оскільки не дуже добре себе почувала. В цей момент туди увірвалась обвинувачена, почала її рухати, висловлювати претензії. Її хлопець попросив обвинувачену вийти з кімнати, вона не погодилась, однак у подальшому вийшла з кімнати. Потім інцидент відбувався на кухні. Коли вона зайшла на кухню, обвинувачена пред`явила до неї якісь претензії і вдарила її кулаком в ділянку лівого плеча та декілька разів копнула ногою в праве та ліве коліно. У подальшому вона звернулась із заявою в поліцію. Із обвинуваченою вона не помирилась. Просить обрати обвинуваченій найтяжчу міру покарання.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Обвинувачена та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд доходить висновку, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона вчинила умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, із потерпілою не помирилась, а також думку потерпілої щодо міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені докази, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя