Єд. унік. № 243/6278/23
Провадження № 1-кп/243/372/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000289 від 02 травня 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, медика 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 2 місяці, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. Клопотання обвинуваченому було вручено 22.04.2024, а захиснику спрямовано 23.04.2024 в месенджер Whats App.

Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу, просив застосувати більш м`який запобіжний захід на розсуд суду. Вказав, що клопотання прокурора він не отримав, а з текстом клопотання ознайомився лише у судовому засіданні, зазначивши, що він не зобов`язаний перевіряти свої особисті месенджери для ознайомлення з текстом клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що заявлені прокурором ризики неналежної процесуальної поведінки є надуманими, просив надати йому можливість продовжити військову службу, за необхідності на розсуд суду застосувати будь-який альтернативний запобіжний захід. Вказав, що клопотання йому було вручене 23.04.2024.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розмірковуючи над доводами захисника щодо неможливості розгляду клопотання у зв`язку з неотриманням ним його копії в підсистемі Електронний суд, суд виходить з наступного. Так, положенням частини 4 ст.199 КПК України, до якої відсилає зміст ч.2 ст.331 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Положенням ч.2 ст.184 КПК України визначено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. Як повідомив обвинувачений ОСОБА_6 , копія клопотання йому була вручена 23.04.2024, до клопотання додана розписка ОСОБА_6 про отримання його копії 22.04.2024, тобто незважаючи на наявні суперечності обвинуваченим було отримане клопотання більше ніж за три години до початку його розгляду судом. Захисник ОСОБА_5 отримав копію цього клопотання 23.04.2024 шляхом надіслання на месенджер Whats App, що підтверджується відповідним скріншотом з цього месенджеру (з якого також вбачається, що всі попередні клопотання були надіслані захисникові таким самим шляхом), тобто також більше ніж за три години до початку його розгляду судом. Отже, оскільки чинні положення КПК України не містить імперативної вимоги щодо вручення вказаного клопотання безпосередньо захиснику (на відміну від обвинуваченого), захисник мав безперешкодну можливість ознайомитися зі змістом вказаного клопотання напередодні його розгляду у власному месенджері, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду клопотання.

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2023 до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та вчинення іншого кримінального правопорушення, строк дії якого в подальшому був продовжений ухвалою суду.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій та висновками експертів.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, встановивши ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, суд приходить до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, адже дії ОСОБА_6 , який є обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину та військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, щодо переховування від суду (у разі їх вчинення) утворять склад іншого злочину, кваліфікованого за ч.5 ст. 407 або ч.4 ст. 408 КК України.

Однак, суд не вбачає наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який прокурор обґрунтовує можливістю впливу на потерпілих шляхом застосування насильства або вчинення самокалічення чи симулювання хвороби з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки такі висновки прокурора є припущеннями, що не підтверджені будь-якими фактичними даними. Не виключаючи можливість настання таких обставин, суд зважає на значно низький ступінь ймовірності їх настання для того, щоб встановити наявність такого ризику.

З урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу не спроможне запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 . Суд зауважує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Крім того, в даному випадку продовження тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності. Суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Обмеження права ОСОБА_6 на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею не було визначено заставу у відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України. Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для зміни ухваленого рішення, оскільки інкримінований обвинуваченому злочин спричинив загибель двох осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті, строком на 60 діб, тобто до 22 червня 2024 включно.

Копію ухвали направити для виконання ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних силах України, розташованого у АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлений 24.04.2024 об 11-45 год.

Суддя ОСОБА_1