Справа № 175/4489/24
Провадження № 1-кс/175/1260/24
Ухвала

Іменем України

02 квітня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Олександрівського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України -

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Олександрівського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 01 квітня 2024 року, про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000545 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

У даному кримінальному провадженні, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.03.2024 року до чергової частини відділення поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 про те, що 30.03.2024 року близько 09.00 години невідомі особи, біля його місця мешкання, відкрито заволоділи гаманцем з грошовими коштами в сумі 8000 грн.

За даним фактом внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 30.03.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК України.

30.03.2024 свідок ОСОБА_5 добровільно надав для огляду та подальшого вилучення пару чоловічих шкарпеток сірого кольору Nicenf 551 розміру 41-47 та спортивний костюм 50-го розміру, який складається з чорної кофти на замку з капюшоном та чорних штанів з написом «Adidas».

За вказаним фактом свідок ОСОБА_5 пояснив, що вищевказаний спортивний костюм та шкарпетки 30.03.2024 йому купив його знайомий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошові кошти які ОСОБА_6 відкрито викрав у малознайомого дідуся Єгора.

30.03.2024 у період часу з 16 год. 40 хв. до 17 год. 00 хв. в ході огляду предмету у свідка ОСОБА_5 було вилучено одну пару чоловічих шкарпеток сірого кольору Nicenf 551 розміру 41-47 та спортивний костюм 50-го розміру який складається з чорної кофти на замку з капюшоном та чорних штанів з написом напис «Adidas», які упаковано в один пакет з полімерного матеріалу.

Постановою слідчого від 30 березня 2024 року вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були знаряддям скоєння кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або утримують інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Згідно зі ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 КПК України.

Виходячи з норм ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, серед іншого встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Нормами ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Сукупність зібраних на даний час доказів дають підстави для подальшого продовження досудового розслідування свідчать про те, що було вчинено кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що виправдовує застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З урахуванням викладеного, з метою збереження речових доказів, проведення відповідних експертиз, та забезпечення завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти на нього арешт, оскільки в разі повернення його є достатньо підстав вважати, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене чи відчужене, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаного майна в якості доказу.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що майно, тимчасово вилучене у свідка ОСОБА_5 в ході огляду предмету 30.03.2024 містить відомості, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, прокурор звертається до слідчого судді із відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор не з`явився, надав клопотання в якому підтримав клопотання та просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього документи, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000545 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Майно було вилучено 30 березня 2024 року (субота) і 01 квітня 2024 року було клопотання слідчого щодо арешту майна надано до суду.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При вирішенні питання про арешт майна суд враховує правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та накласти арешт на вищевказані речі та майно.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Олександрівського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 30 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном на: на одну пару чоловічих шкарпеток сірого кольору Nicenf551 розміру 41-47 та спортивний костюм 50-го розміру який складається з чорної кофти на замку з капюшоном та чорних штанів з написом напис «Adidas», які упаковано в один пакет з полімерного матеріалу вилучені 30 березня 2024 під час огляду місця події по АДРЕСА_1 , які перебувають на зберіганні в СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Роз`яснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський районний суд до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1