В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0002789 внесеному до ЄРДР 07.06.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поправка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

20.05.2023 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував в кухні загального користування, що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , де помітив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10A Sky Blue 4 GB RAM 128 GB ROM».

У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обманом, мобільним телефоном марки «Redmi», моделі «10A Sky Blue 4 GB RAM 128 GB ROM», який належить потерпілій ОСОБА_8 .

В подальшому реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 20.05.2023 близько 22 год. 00 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди власнику майна ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, шляхом обману, з метою особистого збагачення, під приводом необхідності зробити телефонний дзвінок та не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10A Sky Blue 4 GB RAM 128 GB ROM» та скориставшись тим, що ОСОБА_8 не слідкує за належним їй мобільним телефоном, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, заволодівши при цьому чужим майном, шляхом обману, а саме належним ОСОБА_8 мобільним телефоном марки «Redmi», моделі «10A Sky Blue 4 GB RAM 128 GB ROM», яким у подальшому почав вільно розпоряджатися у власних потребах, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5444,01 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Не заперечував обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення. Показав, що 20.05.2023 року, приблизно з 21 до 22 години, він перебував на вул. Олеся Гончара, знаходився на кухні, попросив у потерпілої ОСОБА_8 телефон щоб зателефонувати та вийшов. Зазначив, що наміру повертати телефон не мав, згодом телефон здав до ломбарду приблизно за 3000 грн., кошти витратив на власні потреби. Завдані збитки потерпілій на даний час не повернув, але має намір відшкодувати завдану шкоду. Зазначив, що на даний час зробив для себе належні висновки, щиро кається, більше вчиняти злочини не буде. Зазначив, що марка та сума телефону, ікі вказані в обвинувальному акті, яким він заволодів, зазначені правильно. просив суворо не карати та призначити покарання у виді громадських робіт.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні та цивільних позовів.

При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого кримінальних правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкцій ч. 1 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про призначення менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено такий вид покарання, як штраф, то в даному випадку, він не підлягає застосуванню, оскільки ОСОБА_4 не працює та не має постійного заробітку.

На думку суду, призначене покарання у виді громадських робіт, в межах санкції статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових правопорушень, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 190 КК України - 240 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_9