Справа № 346/2444/23
Провадження № 1-кс/346/542/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

представника заявника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

в с т а н о в и в:

31.05.2024 року адвокат ОСОБА_4 як представник ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій зазначає, що відносно сина останньої ОСОБА_5 зареєстроване кримінальне провадження за ч. 2 ст.307 КК України, внесене до ЄРДР за № 0000015. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03.07.2023 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави в сумі 161 040 грн., яка 05.07.2023 року внесена ОСОБА_3 у зв`язку з чим ОСОБА_5 звільнений з-під варти. Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2023 року ОСОБА_5 зник безвісти 16.07.2023 року під час наступально-штурмових дій противника поблизу населеного пункту Берестове Бахмутського району Донецької області. 04.09.2023 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено. Під час його проведення на підставі ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А31» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картою оператора «МТС» № НОМЕР_3 . Ухвалою слідчого судді від 05.07.2023 року за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, накладено арешт на вищевказаний телефон із сім-карткою. На даний час ОСОБА_3 бажає повернути вилучений у її сина вказаний телефон, оскільки стверджує, що останній належить їй, а сім-картка сину. Документи, які б підтверджували факт придбання нею вказаного телефону у неї відсутні, придбала вона його не в магазині, а в приватних осіб та передала його в тимчасове користування сину. Крім цього, станом на 05.07.2024 року буде рік з моменту вилучення телефону та накладення на нього арешту, тобто, часу, який минув між обшуком та поданням цієї скарги, було більш, ніж достатньо, для того, щоб слідчий в інтересах встановлення обставин кримінального правопорушення виділив інформацію, яка зберігається в мобільному телефоні, та її процесуальному закріпленні. Тим більше, що телефони даних марок не мають технічної можливості зберігання інформації, за винятком інформації самого телефону, а інформація щодо зв`язку з іншими абонентами та їхніми мобільними номерами зберігається на вищевказаній сім-карті оператора «МТС». Крім того, вилучене майно не має жодного значення для досудового розслідування, проте, його наявність у власника ОСОБА_3 суттєво покращить її спілкування з відповідними державними структурами у розшуку її сина.

Тому, посилаючись на ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ч. 2 ст.168, ст. 169 та ч.1 ст.304 КПК України, адвокат просить ухвалити рішення, яким зняти арешт з вищевказаного мобільного телефону із сім-карткою оператора «МТС» та зобов`язати слідчого Коломийського РВП ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 зазначений мобільний телефон. Обчислення десятиденного строку на подання скарги, на думку адвоката, має обчислюватися з 24.05.2024 року, оскільки 10.05.2024 року ним направлений адвокатський запит щодо повернення мобільного телефону ОСОБА_3 , а 23.05.2024 року ним у слідчого отримано копію ухвали про накладення арешту на вказаний телефон із сім-карткою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 вимоги, викладені в скарзі, підтримали, просять скаргу задовольнити.

Слідчий СВ Коломийського РВП в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим. Однак, його неявка відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши доводи, викладені в скарзі, заслухавши вказаних учасників, приходжу до висновку, про наявність достатніх підстав для прийняття рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових осіб, а також кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як зазначено в узагальненні ВССУ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», слідчим суддям необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Водночас, слід зважати і на те, що бездіяльність стосовно відсутності належного реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.

Встановлено, що Коломийським районним відділом поліції ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 26.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.07.2023 року, яка долучена представником заявника до розглядуваної скарги, в справі № 346/2444/23 (провадження № 1-кс/346/461/23) з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт, серед іншого, на мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ1 НОМЕР_4 , ІМЕІ2 НОМЕР_5 із сім картою оператора «МТС» № НОМЕР_3 , вилучені під час проведеного 30.06.2023 року обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10).

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 05.07.2023 року в справі № 346/2444/23 (провадження № 1-кс/346/462/23), з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт, серед іншого, на мобільний телефон марки «Самсунг А31» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_6 із сім картами НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , які вилучені ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , під час обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного, враховуючи, що ухвалою слідчого судді накладено арешт на вищевказаний мобільний телефон з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги представника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасового вилученого майна слід відмовити за безпідставністю.

Слід звернути увагу, що завданням слідчого судді відповідно до вимог чинного КПК України є контроль законності рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на досудовому розслідуванні. Здійснюючи судовий контроль, слідчий суддя не може втручатись у дискреційні повноваження слідчого (прокурора) щодо аналізу доказів, зібраних у кримінальному провадженні, здійснювати вибір варіанта рішення відповідно до власних міркувань, оскільки це означало би підміну функцій слідчого (прокурора).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні № 0000015 від 26.01.2023 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1