Справа № 1013/6465/2012
Провадження №1-в/367/61/2024
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені Київської області клопотання адвоката ОСОБА_5 та заяву адвоката ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012,

встановив:

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012 задоволено подання начальника Ірпінського МРВ КВІ, скасовано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.02.2012 та направлено його для відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади на підприємствах усіх форм власності за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Також судом постановлено ОСОБА_6 оголосити в розшук, взяти під варту та утримувати в Київському СІЗО Держдепартаменту України з питань виконання покарань до набрання постановою законної сили.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , подавши 20.02.2024 заяву з додатковим обґрунтуванням, просила суд відновити строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012. При цьому зазначила, що засудженому ОСОБА_6 не було відомо про розгляд подання начальника Ірпінського МРВ КВІ щодо скасування відносно нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, про судове засідання, яке відбулося 16.07.2012, ОСОБА_6 судом не повідомлено, копії постанови, винесеної за результатом судового розгляду йому не надіслано. Про існування вказаної постанови ОСОБА_6 стало відомо лише 30.11.2023 після його фактичного затримання та взяття під варту.

Прокурор ОСОБА_3 у питанні відновлення строку на апеляційне оскарження поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не прибули, повідомлялися про судове засідання належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Згідно приписів ч. 3 ст. 353 Кримінально-процесуального кодексу України, затвердженого Законом Української РСР від 28 грудня 1960 року (далі - КПК України 1960 року), питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на те, що сторони своєчасно повідомлені про розгляду клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, відсутність від них клопотань про відкладення судового засідання, суд дійшов висновку, що їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши наявні матеріали, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України 1960 року апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами ч.ч. 1, 5 ст. 408-2 КПК України 1960 року скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду відповідно до статей 75 і 104 Кримінального кодексу України, здійснюється суддею районного (міського) суду за місцем проживання засудженого за поданням органу виконання покарання, а щодо неповнолітнього - за спільним поданням органу, який відає відбуванням покарання та службою у справах неповнолітніх, за наявності підстав, передбачених частиною другою статті 78 Кримінального кодексу України. На постанову суду з питань, визначених у цій статті, протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду.

Норми частини другої статті 353 КПК України 1960 року передбачають, що у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку.

Гарантії права на оскарження судових рішень захищені ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод «Право на справедливий суд».

Так ЄСПЛ у своєму рішенні «Валовик проти України», у п. 55 - зазначив, що «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні засовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Адже, особа, що перебуває під вартою має право на отримання рішення, зокрема для його оскарження.

Судом не встановлено, що pгідно з постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012 (справа 1013/6465/2012) під час розгляду подання начальника Ірпінського МРВ КВІ про скасування звільнення від відбування покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.02.2012 засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні був відсутній.

Відповідно до повідомлення архіваріуса Ірпінського міського суду Київської області від 27.12.2023 справа № 1013/6465/2012 знищена, оригінал постанови у вказаній справі було передано для зберігання до архіву Ірпінського міського суду Київської області.

Згідно з повідомленням начальника Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 09.02.2024 особова справа засудженого ОСОБА_6 за 2012 рік знищена.

Згідно даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» відомості щодо повідомлення ОСОБА_6 про розгляд справи та надіслання йому копії постанови суду від 16.07.2012 відсутні.

Суд припускає, що ОСОБА_6 мало бути відомо питання щодо виконання вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.02.2012, за яким його було звільнено від відбування призначеного покарання, визначено іспитовий строк та покладено передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

Разом з тим, рішення суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, оскільки отримання особою судового рішення має бути підтверджено належними доказами, як то власноручна розписка особи про отримання або повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

За відсутності доказів отримання ОСОБА_6 копії постанови Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012 суд не може стверджувати, що йому було забезпечено можливість реалізації права на подання апеляції на таке рішення.

До того ж, з оскаржуваного судового рішення, а також з самого вироку, за яким ОСОБА_6 було засуджено за вчинення злочину за ч. 4 ст. 191 КК України, вбачається, що він самостійно реалізовував своє право на захист та не залучав з цією метою адвоката.

Відтак, ураховуючи в сукупності всі обставини, суд вважає, що строк на подання ОСОБА_6 апеляції на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012 пропущено з поважних причин, а тому підлягає відновленню.

Керуючись ст.ст. 347-349, 353, 408-2 КПК України 1960 року, суд

постановив:

Відновити адвокатам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які діють в інтересах засудженого ОСОБА_6 , строк на подання апеляції на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16.07.2012 у справі за поданням начальника Ірпінського МРВ КВІ про скасовання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1