Провадження № 279/2278/22
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/290/24

І м е н е м У к р а ї н и

17.04.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі

секретарів судового засідання . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 279/2278/22 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працював неофіційно, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, раніше судимого: 1) 03.08.95 Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 142 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі; 2) 21.04.00 Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 25.06.04 Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України на 3 років позбавлення волі; 4) 14.12.06 Солом`янським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч. 2, 71 КК України на 5 років позбавлення волі; 5) 18.07.07 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.ст. 186 ч. 2, 289 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 5 років позбавлення волі; 6) 07.04.11 Солом`янським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; 7) 06.02.18 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; 8) 18.06.20 Дарницьким районним судом м. Києва за ст.ст. 15 ч. 2, 190 ч. 2, 71 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

за ч. 3 ст. 190 КК України,

за участі прокурорів . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що повторно, не пізніше 06.11.2021 він, відбуваючи покарання, на території виробничої зони у державній установі «Коростенська виправна колонія (№ 71)», що знаходиться за адресою: м. Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, 4 , маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи мобільний телефон марки «Huawei» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайселл» з номером НОМЕР_1 , маючи доступ до мережі «інтернет», зайшов на інтернет-сайт безкоштовних оголошень за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де в розділі «Електроніка» прочитав оголошення потерпілого ОСОБА_7 про продаж мобільного телефону торгівельної марки «Huawei» модель «Y6 2/16 Gb» (ATU- L21 ) чорного кольору з зарядним пристроєм за суму 1000 гривень.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , не маючи реального наміру купівлі вищезазначеного телефону, близько 14 години дня 06.11.2021 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , та повідомив останнього про свій намір придбати телефон, вказаний у оголошенні. В подальшому ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Тримоб» НОМЕР_4 , відправив неправдиве sms-повідомлення на номер НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , про нібито зарахування грошових коштів у сумі 1000 гривень на банківську картку АТ «Приватбанк» НОМЕР_5 , що використовує потерпілий ОСОБА_7 , який, в свою чергу, будучи введеним в оману ОСОБА_4 та впевненим про зарахування грошових коштів на банківський рахунок, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , передав мобільний телефон марки «Huawei» модель «Y6 2/16 Gb (2018)» чорного кольору, з зарядним пристроєм невідомому чоловіку, який за ним прибув від імені засудженого ОСОБА_4 та за його вказівкою.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 920 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив та показав, що на час подій він відбував покарання у Коростенській виправній колонії (№ 71). Разом з ним на той час відбував покарання ОСОБА_9 , якому у листопаді залишалося декілька днів до звільнення. ОСОБА_9 попросив показати, як «надибати» телефон, так як йому було дуже потрібно при звільненні. Він сказав, що нічого робити не буде, але розповів: потрібно знайти продавця з olx , подзвонити, порозмовляти, послухати людину, розповісти, що з якихось причин саме зараз не може перевести гроші тощо - версій багато; телефон у цей час має забрати людина через таксі. ОСОБА_9 послухав його, сказав, що все зрозумів. Вони з ОСОБА_9 та ще іншими засудженими, всього 5 чоловік, працювали на промзоні. У приміщенні, де працювали, був мобільний телефон Хуавей спільного користування, який нікому не належав. У телефоні були дві сім-карти. Всі з цього телефону і сім-карток дзвонили, він особисто дзвонив жінці, останній раз за місяці півтори до подій. У ОСОБА_9 була ще окрема сім-картка, на яку той отримував повідомлення. Через деякий час до нього прийшов ОСОБА_9 і сказав, що все, зробив собі телефон. Сам він розмов ОСОБА_9 про телефон не чув, лише потім бачив переписку у Viber, коли потерпілий просив вернути гроші. Якби цей злочин був його, він би так і сказав, але це не його, він ніякого відношення не має, при передачі телефону взагалі не був. Всі дії вчиняв ОСОБА_9 , а каже на нього, бо сам не хоче сісти. ОСОБА_9 співпрацював з адміністрацією, йому потрібно було звільнятися умовно-достроково і тому злочин повісили на нього, а ОСОБА_9 вийшов, телефон же адміністрація «випадково» втратила.

В ході судового розгляду судом досліджено всі заявлені сторонами докази: як ті, що були зібрані на досудовому слідстві, так і надані в судових засіданнях. При ухваленні вироку суд, ґрунтуючись на власному переконанні, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їхній сукупності, надав оцінку всім дослідженим доказам з точки зору їхньої належності, допустимості, достовірності і достатності та дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

Так, на думку обвинувачення винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій була підтверджена показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що було 07 листопада. Він виставив оголошення про продаж телефону на сайті OLX. Близько 14-ї, на початку 15-ї години йому зателефонували за оголошенням. Чоловік представився ОСОБА_18 , голос був приємним, розмова викликала довіру, говорив ніби суржиком. Чоловік почав розпитувати за телефон, він розповів, того все влаштувало, домовилися про продаж за 1000 грн., чоловік мав перекинути кошти через термінал самообслуговування на його банківський рахунок у «Приватбанку». Чоловік казав, що живе у Гришківцях, сидить з дітьми. Хвилин через 30 з того ж номеру йому передзвонив той же чоловік, сказав, що під`їде таксі, а він зараз з дітьми зайде до магазину і відправить кошти. Він повірив, спустився, віддав таксисту телефон із зарядним кабелем, таксист нічого не говорив. Телефон був «Huawei Y6 2/16 Gb», з тріщиною екрану збоку. Через хвилини дві прийшло смс-повідомлення про зарахування коштів, код відправника був звичайним номером мобільного, це вже потім він зрозумів, що так не мало бути. Через декілька годин він перевірив рахунок, коштів не було. Набирав покупця, але там слухавку не брали, писав, що звернеться у поліцію, ніхто не відреагував. Він написав заяву у поліцію, вказав номер, імеі телефону, яким заволоділи. Телефон йому не повернуто, збитки не відшкодовували. Після дослідження всіх доказів, при чому потерпілий був присутнім, перед завершенням судового розгляду, у судових дебатах потерпілий вказав, що голос чоловіка, який йому дзвонив та ввів у оману, більше схожий на голос свідка ОСОБА_9 , ніж на голос ОСОБА_19 , тому він далеко не впевнений, що саме обвинувачений вчинив щодо нього шахрайство і не може наполягати на його покаранні.

Свідок ОСОБА_12 показала, що її цивільний чоловік ОСОБА_21 на час подій перебував у місцях позбавлення волі - у Коростенській ВК-71. Ніби, 07.11.21 він їй передзвонив зі свого номеру. Було ще світло, 16-17 година. Під час розмови сказав, щоб вона поговорила з ОСОБА_22 , до цього вона з тим не говорила. Взяв слухавку чоловік, назвався ОСОБА_22 , прізвище, по-батькові вона не знає. ОСОБА_22 сказав, що хоче передати таксистом телефон, де вона може зустріти. Вона була у с. Бистрик на Дні народження і не хотіла, щоб таксист приїжджав до родини, тому сказала, що хай приїде на кінець вул. Н. Сосніної, на зупинку 8-рки. Їй туди йти було хвилин 25, вона трохи запізнилася. Доки йшла, її ОСОБА_22 набирав з іншого номера, але вона збивала. Коли прийшла, розрахувалася з таксистом, 10 грн. заплатила за затримку, вийшло до 80 грн. Таксист був незнайомий, зі служби «6000», їй нічого не говорив, віддав мобільний телефон і зарядку. Телефон був сенсорний, вимкнений, у корпусі синього кольору, марки не пам`ятає, з боку була тріщина. ОСОБА_22 її набрав, вона сказала, що забрала, і все, більше з ОСОБА_22 розмов не мала. Того вечора далі говорила лише зі співмешканцем. ОСОБА_23 їй сказав, щоб цей телефон вона привезла йому, коли буде зустрічати після звільнення 11.11.21, що цей телефон ОСОБА_22 передав йому у рахунок погашення боргу перед ним. Вона попросила дозволу увімкнути телефон, вставила туди свою сім-карту і до 09.11.21 користувалася цим телефоном. 09 числа до неї прийшли працівники поліції і сказали, що телефон крадений, вилучили його. Її номер телефону закінчується на «915».

Як пояснив свідок ОСОБА_13 , у 2021 році він відбував покарання у виді позбавлення волі у Коростенській виправній колонії, мав звільнятися умовно-достроково 11.11.21. Відбував покарання у 2-мі відділенні, разом з ним у тому ж відділенні відбував покарання і обвинувачений ОСОБА_19 . Шукав людину після звільнення, сказали, що ОСОБА_19 хороший зварювальник, так і познайомилися, були знайомі місяці три. ОСОБА_19 грав у азартні ігри, заборгував йому кошти. У той день, число не пам`ятає, обвинувачений сказав, що організує йому у рахунок погашення боргу мобільний телефон, який саме, не казав, він же лише попросив, щоб той був «чистий». У цей же день ОСОБА_19 зі свого мобільного телефону з кимось зідзвонювався, домовлявся про купівлю телефону, деталі - суму, модель, марку, він не чув. Через хвилин 15-20 обвинувачений попросив номер його дружини ОСОБА_24 , щоб вона забрала цей телефон у рахунок погашення боргу. Він дав. На той час у нього свого телефону не було, він користувався телефоном ОСОБА_19 , мав свою сім-картку. У подальшому цей телефон разом з сім-картками вилучила адміністрація. Його сім-картка була «Київстар», останні цифри «53», ОСОБА_19 - не пам`ятає. Обвинувачений при ньому подзвонив його жінці, запитав адресу і направив туди таксі, телефон передавав через таксиста. Більше обвинувачений з його жінкою не спілкувався. Жінка увімкнула цей телефон і користувалася ним. Він звільнився 11.11.21 і жінка розповіла йому, що телефон був крадений, його вилучили працівники поліції, телефон був сенсорний. Він особисто про цей телефон з будь-ким розмов не мав, не домовлявся. Борг обвинувачений йому так і не повернув, ніякого відношення до обману потерпілого він не має, а обвинувачений просто хоче перекласти відповідальність на нього.

Будучи допитаним як свідок ОСОБА_14 , оперуповноважений Коростенської ВК-71, показав, що пам`ятає, що тоді проводився вибірковий обшук на робочому місці засудженого ОСОБА_19 . Ключі від приміщення були тільки у ОСОБА_19 , хоча той міг і передавати іншим засудженим. Під час обшуку був присутнім лише ОСОБА_19 , більше нікого, у тому числі, і ОСОБА_9 , не було. Особистий обшук ОСОБА_19 не проводився. Під час обшуку, де стілець, де лежали інструменти, було виявлено і вилучено мобільний телефон темного кольору. Що пояснював засуджений, марки телефону, чи була сім-карта - не пам`ятає.

З показань свідка ОСОБА_15 , ст. оперуповноваженого ОВ Коростенської ВК-71, вбачається, що до них надійшла оперативна інформація про те, що у засудженого ОСОБА_19 у особистому користуванні є мобільний телефон. Під час реалізації цієї інформації було здійснено обшук на робочому місці ОСОБА_19 . Це було приміщення 2-3 засуджених, у якому вони зберігали інструменти, переодягалися перед роботою на промзоні з 08 до 17-ї. Ключі від приміщення були у ОСОБА_19 , також доступ до приміщення мала адміністрація. Під час обшуку оперуповноважений ОСОБА_25 у присутності ОСОБА_19 під стільцем виявив мобільний телефон, марки не пам`ятає. Також під час обшуку було виявлено і вилучено одну-дві сім-картки, одна точно була окремо від телефону. ОСОБА_19 пояснив, що телефон і сім-картки належать саме йому, пояснював добровільно, він йому не диктував таке пояснення.

Свідок ОСОБА_16 , оперуповноважений ОВ Коростенської ВК-71, пояснив, що він разом з колегами проводили обшук, під час якого колега ОСОБА_25 знайшов мобільний телефон у засудженого ОСОБА_19 . У цей момент він особисто проводив обшук у іншому приміщенні, у цеху, і прийшов пізніше. Коли зайшов, із засуджених був лише ОСОБА_19 , більше нікого із засуджених не було. На той час ключі від цього приміщення були тільки у ОСОБА_19 , інші засуджені могли потрапити у приміщення тільки якщо прийшли б до ОСОБА_19 , або той дав би ключі. Виявлений телефон був чорного кольору, виявлений був біля стільця - робочого місця ОСОБА_19 . Було складено акт обшуку, у якому він був записаний. Він був присутнім під час надання ОСОБА_19 письмового пояснення, що саме пояснював ОСОБА_19 , не пам`ятає, на словах - не заперечував, що телефон саме його.

Як показав свідок ОСОБА_17 , події були декілька років тому і тому всі деталі він не пам`ятає. На той час він працював у таксі, здається, на зеленому «Ланосі». Через центральний офіс служби таксі від диспетчера отримав замовлення на АДРЕСА_4 , ніби - у двір. Коли приїхав, до нього підійшов незнайомий чоловік, який замовив завезти сенсорний мобільний телефон (без упаковки, але, ніби, з зарядкою) на вул. Н. Сосніної , на кінцеву автобусну зупинку. Для того, щоб мати можливість зв`язатися з отримувачем або цей чоловік дав номер телефону отримувача, або він дав клієнту свій номер. Він приїхав на місце замовлення, там нікого не було і він стояв чекав, почав нервуватися. Зв`язався з отримувачем. Голос був чоловічий, говорив по-нашому, не по-ізраїльски, чи російською, чи українською - не пам`ятає, сказав, що зараз підійде жінка. Через деякий час дійсно у напрямку від села Бистрик підійшла раніше незнайома йому жінка - чорнява, не доглянута. Жінка розрахувалася за замовлення, забрала телефон і пішла. Через пару днів до нього подзвонили працівники поліції.

Будучи допитаною за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_26 , пояснила, що на той час вона була слідчою Бердичівського РВП і їздила у Коростень, у виправну колонію, де допитувала ОСОБА_19 . Показання обвинуваченого не пам`ятає, але під час допиту вівся звукозапис, можна прослухати. Тиску на ОСОБА_19 не було, вона все записувала у протокол, як казав обвинувачений, той його підписав. Оскільки допит був у колонії, то мабуть неподалік мали бути представники адміністрації, але вона точно не пам`ятає. При ній тиску з боку представників адміністрації на ОСОБА_19 не було, як і видимих тілесних ушкоджень. Чи вилучався мобільний телефон, не пам`ятає.

Крім наведених вище показань винуватість ОСОБА_4 , на думку обвинувачення, також була підтверджена наступними джерелами доказування:

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.11.21, з якого видно, що попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_7 заявив, що 06.11.21 близько 15 години невідома особа під виглядом купівлі шляхом обману заволоділа його мобільним телефоном "Huawei Y6" (т. 1, а.п. 8-10);

-даними протоколу огляду місця події від 15.11.21 з фототаблицею до нього, при проведенні якого у Бердичівському РВП у свідка ОСОБА_12 вилучено мобільний телефон "Huawei Y6 2018", імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 (т. 1, а.п. 23-25);

-даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.11.21 з описом і наданими з ДУ «Коростенська виправна колонія (№ 71)» матеріалами про виявлення та вилучення на робочому місці засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_13 двох сім-карток мобільних операторів «Київстар» та "Lifecel" з номерами НОМЕР_8 та НОМЕР_9 (т. 1, а.п. 37-57);

-даними висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/106-21/11768-ТВ від 17.11.21, згідно з яким ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону торгівельної марки «Huawei» модель «Y6 2/16 Gb» (ATU- L21 ) станом на 06.11.21 могла становити 920 грн. 00 коп. (т. 1, а.п. 67-72);

-даними протоколу огляду предмету, у подальшому визнаного речовим доказом, від 19.05.22, при проведенні якого оглянуто оптичний CD-R-диск для лазерних систем зчитування Videx Excellenti, на якому виявлено п`ять скріншотів: банківської виписки з додатку «ПриватБанк» (з номером карти ОСОБА_7 ), sms-повідомлення з мобільного телефону ОСОБА_7 (смс від абоненту НОМЕР_10, текст - зарахування 1000 грн.) та три скріншоти переписки потерпілого у додатку Viber з абонентом « ОСОБА_27 » щодо продажу телефону, які відповідають показанням потерпілого (т. 1, а.п. 138-144).

Суд не може визнати наведені вище докази належними, допустимими та достатніми для доведення винуватості обвинуваченого, вчинення саме обвинуваченим інкримінованого правопорушення, оскільки відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, під час досудового розслідування та судового розгляду достовірно встановлено факт обману потерпілого з метою заволодіння мобільним телефоном. Також ніким не оспорюється факт, що такий обман відбувся шляхом телефонного дзвінка з Коростенської виправної колонії, з використанням сім-карти, до якої мав доступ обвинувачений ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_13 . Разом з тим обвинувачений ОСОБА_4 вказує, що до заволодіння шахрайським шляхом телефоном потерпілого має відношення лише свідок ОСОБА_13 (телефон вилучено у співмешканки ОСОБА_13 ), а не він, у той час як свідок ОСОБА_13 вказує, що саме обвинувачений ОСОБА_4 обманював потерпілого. Кожна з цих осіб вказує на неправдивість показань іншої, мотивуючи перекладанням вини через небажання потрапити у місця позбавлення волі, тобто кожен із допитаних учасників є заінтересованою особою при дачі показань. За таких умов ключовим спірним питанням, яке слід встановити суду у цьому провадженні, є достовірність та достатність доказів для підтвердження позицій цих учасників. Така позиція захисту була з самого початку досудового розслідування і відповідно до вимог статтей 2, 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані були перевірити доводи захисту про вчинення злочину іншою особою, тобто перевірити обставини, що виправдовують підозрюваного (перш за все провести з потерпілим впізнання особи за голосом у відповідних умовах), однак ці вимоги Закону органами обвинувачення були проігноровано. Тому суд для оцінки показань обвинуваченого та свідка використовує тільки ті джерела доказування, які були надані у ході судового розгляду. З наданих же суду доказів єдиним прямим джерелом доказування у цій частині є виключно показання потерпілого (позицію свідка непрямо підтверджує його співмешканка, інші ж докази встановлюють обставини, які не є спірними). Потерпілий же після проведення судового розгляду, побачивши та почувши обвинуваченого та свідка, їхній говір, говірку, вказав суду, що особа, яка йому телефонувала і здійснила обман, має голос, більш схожий до голосу свідка. Визначальним у цьому випадку є не можливе впізнання потерпілим голосу свідка (суд здійснює розгляд лише щодо обвинуваченого), а виключення таким чином факту, що телефонував потерпілому і здійснив шахрайські дії щодо нього саме обвинувачений ОСОБА_4 .

Беручи до уваги викладене, суд враховує, що відповідно до ст. 374 КПК України висновок суду щодо визнання особи винуватою ґрунтується виключно на доказах, а ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку з наведеним в ході судового розгляду не доведено, що 06 листопада 2021 року саме ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України, і в такому разі відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок.

Окремо суд зазначає, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину з кваліфікуючою ознакою «шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки». Однак при кваліфікації діяння за цією кваліфікуючою ознакою крім основного об`єкту складу кримінального правопорушення - охоронюваних кримінальних законом суспільних відносин власності, потрібна наявність і додаткового обов`язкового об`єкту складу злочину - охоронюване законом законне, нормальне функціонування електронно-обчислювальної техніки. З метою захисту цього об`єкту законодавець визначив у об`єктивній стороні складу злочину, що її складають лише незаконні операції з використанням такої техніки, тобто особа не мала ні дійсного, ні передбачуваного права на здійснення таких операцій з електронно-обчислювальною технікою. Разом з тим знаходження у мережі «Інтернет», здійснення телефонного дзвінка з використанням мобільного телефону з відповідною сім-картою є абсолютно законними операціями, не призвели до порушень роботи мережі та техніки. Суду доказів незаконності операцій ОСОБА_4 - пошуки у мережі «Інтернет», телефонного дзвінка, не надавалося. Законність вказаних операцій є цілком очевидним фактом, оцінка законності таких операцій тим не менше вже існує і у тривалій судовій практиці (ухвала ВССУ від 23.12.14 у справі № 5-4181км14, від 15.10.13 у справі № 5-3585км13, ухвала ВС від 21.04.21 у справі № 750/5461/20 тощо).

Крім того, суд окремо звертає увагу, що ОСОБА_4 інкримінується одноособове вчинення злочину, безпосереднє виконання обвинуваченим всього складу кримінального правопорушення. Всі кримінально-карані дії відповідно до обвинувального акту обвинуваченим ОСОБА_4 було почато, продовжено та закінчено за адресою: м. Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, 4 . Відповідно до положень ч. 2 ст. 6 КК України, загальної теорії кримінального права за таких умов місцем вчинення злочину є м. Коростень. Подальша передача телефону у м. Бердичеві не впливає на місце скоєння саме злочинних дій обвинуваченим (наочний приклад - підірвано Каховську ГЕС (діяння), внаслідок чого затоплено будинки у Херсоні з відповідною шкодою (наслідки) - місцем скоєння злочину буде не Херсон, а місце розташування саме Каховської ГЕС). Місцем скоєння злочину міг би бути Бердичів відповідно до вимог ст.ст. 26, 27 КК України тільки у тому разі, якщо б під час скоєння злочину використовувалася інша особа, що відповідно до закону не підлягає кримінальній відповідальності за скоєне (дитина, яка е досягла відповідного віку, неосудна особа тощо), або злочин було скоєно у співучасті, однак таких обставин з висунутого обвинувачення не вбачається. Судовий розгляд Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області здійснено на підставі ухвали апеляційного суду про зміну підсудності.

Цивільний позов потерпілого, враховуючи, що обвинувачений виправдовується у зв`язку з недоведеністю, що саме ним скоєне кримінальне правопорушення, підлягає відповідно до положень ч. 3 ст. 129 КПК України залишенню без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судової експертизи, стягненню з обвинуваченого не підлягають, оскільки відповідно до ст. 124 КПК України такі витрати стягуються лише при ухваленні обвинувального, а не виправдувального вироку.

Враховуючи прийняте у справі рішення, підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

мобільний телефон "Huawei Y6", модель ATU-L21, який відповідно до ухвали суду від 12.04.24 передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - повернути законному володільцю ОСОБА_7 ;

паперовий конверт з двома сім-картами «Київстар» та «Лайф», який повернутий до СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - знищити;

DVD-диск 16х Videx Excellenti з відеозаписами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , CD-R-диск Videx з п`ятьма скріншотами, які приєднано до матеріалів провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.21 на мобільний телефон "Huawei Y6", модель ATU-L21 - скасувати.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1