ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

про обрання обвинуваченим запобіжного заходу

09 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0000284 від 25.07.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4, 5 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 209 КК України та ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, -

встановив:

Ухвалою суд від 05 квітня 2024 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 4, 5 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 190, ч.ч. 2, 3 ст. 209 КК України та ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, водночас в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд підготовчого судового засідання та подальшого судового розгляду без їх участі.

Суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, вважає за можливе розглянути клопотання прокурора за відсутності потерпілих.

Прокурор у судовому засіданні підтримав поданні клопотання про продовження строку застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного окремо, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, а також про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. В обґрунтування заявлених клопотань щодо продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного із обвинувачених під час досудового розслідування не зникли та існувати не перестали. Також, обґрунтовуючи клопотання щодо зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу, прокурор зазначив, що на теперішній час, з огляду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 на відмінну від запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому, захисник ОСОБА_4 вважала за доцільне застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або зменшити заставу до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, натомість ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчинених злочинах та активно співпрацює зі слідством.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Водночас, захисник ОСОБА_6 зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише формально їх перелічено.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. При цьому, захисник ОСОБА_5 зазначив, що прокурором мне доведено існування ризиків, натомість ОСОБА_9 сумлінно виконує покладенні на нього обов`язки, має стійкі соціальні зв`язки, а також має на утриманні бабусю похилого віку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. При цьому зазначено, що встановлення небезпеки перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя, слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, вимірюватись суворістю можливого покарання, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого щодо якого відсутні будь-які відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінального провадження внаслідок вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому протиправних дій та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами.

Так, суд враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, відсутність у останнього офіційного місця працевлаштування, те, що він неодружений, жодних утриманців немає, тобто відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, вважає, що в даному кримінальному провадженні існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, враховуючи те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не призначений, триває лише стадія підготовчого судового провадження, у зв`язку із чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитані обвинувачені, потерпілі та свідки, які підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає, що в даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, з метою зміни, викривлення або відмови від наданих ними показань.

Також, з огляду на кількість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 епізодів кримінальних правопорушень, які вчинялись ним протягом тривалого часу, а також той факт, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та небажання ставати на шлях виправлення, що в свою чергу дає підстави вважати про доведеність стороною обвинувачення існування в зазначеному кримінальному провадженні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором у судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.

Разом із цим, суд звертає увагу сторони захисту на те, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для кримінального провадження подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання, при цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, достатньо обґрунтованого припущення, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що спростовує твердження сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження ризиків, заявлених стороною обвинувачення.

Водночас, вирішуючи питання щодо розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертої цієї статті.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_7 , серед іншого, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Пункт 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, які вчинялись останнім протягом тривалого часу, а саме з 2023 року та які полягають у заволодінні чужим майном шляхом обману, майнову шкоду завдану вчиненими останнім інкримінованих йому протиправних дій, сімейний та матеріальних стан обвинуваченого, а також існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із цим, відповідно до клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній просить визначити заставу у розмірі 558 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 497 672 грн., тобто з розрахунку прожиткового мінімуму - 2684 грн.

Проте, суд зауважує на тому, що приписами ч. 1 ст. 5 КПК України передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, та одночасно звертає увагу на те, що станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 3028 грн.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, суд вважає, що в даному конкретному випадку існує виключність випадку щодо розміру застави, та встановлений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечити виконання ним у разі її внесення покладених на обвинуваченого обов`язків, при цьому застава у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде відповідною та достатньою в даному кримінальному провадженні, а також буде відповідати тяжкості злочину та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого щодо якого відсутні будь-які відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінального провадження внаслідок вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому протиправних дій та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами.

Так, суд враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, відсутність у останнього офіційного місця працевлаштування, те, що він неодружений, жодних утриманців немає, тобто відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, вважає, що в даному кримінальному провадженні існує доведений стороною обвинувачення ризик, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, враховуючи те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не призначений, триває лише стадія підготовчого судового провадження, у зв`язку із чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитані обвинувачені, потерпілі та свідки, які підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає, що в даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, з метою зміни, викривлення або відмови від наданих ними показань.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, що було доведено прокурором у судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.

Разом із цим, суд звертає увагу сторони захисту на те, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для кримінального провадження подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання, при цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, достатньо обґрунтованого припущення, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, що спростовує твердження сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження ризиків, заявлених стороною обвинувачення.

Водночас, вирішуючи питання щодо розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертої цієї статті.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_8 , серед іншого, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Пункт 3 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, які вчинялись останнім протягом тривалого часу, а саме з 2023 року та які полягають у заволодінні чужим майном шляхом обману, майнову шкоду завдану вчиненими останнім інкримінованих йому протиправних дій, сімейний та матеріальних стан обвинуваченого, а також існування доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із цим, відповідно до клопотання прокурора про продовження строку застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній просить визначити заставу у розмірі 370 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 993 080 грн., тобто з розрахунку прожиткового мінімуму - 2684 грн.

Проте, суд зауважує на тому, що приписами ч. 1 ст. 5 КПК України передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, та одночасно звертає увагу на те, що станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 3028 грн.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, суд вважає, що встановлений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави в максимальній межі буде відповідним та достатнім в даному кримінальному провадженні, а також буде відповідати тяжкості злочину та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 , при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби на тримання під вартою суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема санкція ч. 5 ст. 190 КК України передбачає карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я обвинуваченого щодо якого відсутні будь-які відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; розмір шкоди, який завданий потерпілим у даному кримінального провадження внаслідок вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому протиправних дій та про відшкодування якої потерпілі звернулись до суду з позовними заявами.

Так, суд враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від суду.

Окрім того, враховуючи те, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не призначений, триває лише стадія підготовчого судового провадження, у зв`язку із чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитані обвинувачені, потерпілі та свідки, які підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважає, що в даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, з метою зміни, викривлення або відмови від наданих ними показань.

Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що на стадії досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 200 КПК України у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення по застосування запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи вищезазначене клопотання прокурор послався на те, що у діях ОСОБА_9 встановлені ознаки участі в стійкому злочинному об`єднанні, учасники якого попередньо зорганізувалися для вчинення злочинів, будучи об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей кожного з учасників такого об`єднання, дії яких спрямовані на досягнення відомого всім учасникам план, у зв`язку із чим 28.03.2024, тобто після обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, останнього повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 190 КК України.

Проте, суд зауважує на тому, що після повідомлення вказаної прокурором підозри, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 діяв запобіжний захід у виді домашнього арешту, водночас прокурором не надано жодних доказів того, що обвинувачений порушив умови обраного відносно нього запобіжного заходу, більш того ОСОБА_9 самостійно з`явився до суду для участі у підготовчому судовому засіданні, що свідчить про те, що застосований до нього запобіжний захід забезпечує виконання ним покладених на нього обов`язків та належну процесуальну поведінку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту в повній мірі забезпечує виконання обвинуваченим ОСОБА_9 його процесуальних обов`язків, та буде достатнім для запобіганню зазначених вище ризиків, у зв`язку із чим вважає, що слід відмовити у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком на два місяці. '

Керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, з визначенням розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави - задовольнити частково.

Застосувати до обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кожного з них окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 червня 2024 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 362 600 (один мільйон триста шістдесят дві тисячі шістсот) гривень.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звільняються з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до кожного з них окремо, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі м. Одеса без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку;

- утриматись від спілкування із свідками, потерпілими та обвинуваченими між собою про обставини кримінального провадження №0000284.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомленими, не з`являться до суду без поважних причин та не повідомлять про причини своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або у разі оголошення повітряної тривоги з метою перебування в укритті.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатись за межі Одеської області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку;

- утриматись від спілкування із свідками, потерпілими та обвинуваченими між собою про обставини кримінального провадження №0000284.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`являться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_9 покласти на прокурора, який підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні, контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_9 , покласти на співробітників Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали суду в частині застосування до кожного з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинувачених обов`язків, в разі внесення застави, становить до 07 червня 2024 року, включно.

Строк дії ухвали суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується 09 червня 2024 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

09.04.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/5091/24

Номер провадження № 1-кп/ 522/2119/24

Головуючий суддя - ОСОБА_1