Справа № 201/3382/24
Провадження № 1-кс/201/1159/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування № 0002389, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2023, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що громадянка України ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у м. Донецьку Донецької області, діючи умисно, добровільно, зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та, т.зв. «Указом Врио Главы ДНР» ОСОБА_5 від 22.05.2023 № 165 була призанчена на посаду «Заметителем Министра юстиции Донецкой Народной Республики», яку й продовжує займати.

Основним місцем дислокації ОСОБА_4 на вказаній посаді є АДРЕСА_1 .

З моменту призначення на посаду «заместителя министра юстиции ДНР» та використовуючи надані представниками окупаційної адміністрації РФ владні повноваження, ОСОБА_4 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, будучи однією з осіб, на яких покладено відповідальність за діяльність так званого «министерства юстиции ДНР», забезпечує реалізацію покладених на неї, як на «заместителя министра юстиции ДНР» функцій.

При цьому, ОСОБА_4 в особі т.зв. «заместителя Министра юстиции ДНР» видаються та підписуються документи від імені нелегітимних «органів державної влади», а саме «Министерства юстиции ДНР», які мають ознаки нормативно-правових актів, однак, відповідно до чинного законодавства України є нікчемними.

Також, за час перебування на вказаній посаді ОСОБА_4 , на виконання цілей, завдань та функцій так званого «Министерства юстиции ДНР», в тому числі для забезпечення його стабільної діяльності, та з метою формування думки серед населення і світової спільноти щодо легітимності «ДНР» як державного утворення взаємодіє з окремими засобами масової інформації, телебачення, мережі Інтернет, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації безпосередньої діяльності «Министра юстиции ДНР».

Таким чином, громадянка України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до відомостей з ТСЦ 1452 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській обл. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, отримано інформацію щодо відсутності майна, яке належить ОСОБА_4 на праві власності.

Разом із тим, відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо майна, яке належить ОСОБА_4 на праві власності:

- реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 , тип майна квартира, за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа 61,3 кв. м., житлова площа- 37, 3 кв. м.; форма власності приватна, частка власності 1/1, на підставі договору купівлі продажу, 78, 12.01.2011.

За таких обставин, зазначене майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає конфіскації, а саме:

- реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 , тип майна квартира, за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа 61,3 кв. м., житлова площа- 37, 3 кв. м.; форма власності приватна, частка власності 1/1, на підставі договору купівлі продажу, 78, 12.01.2011.

Слідчий надав суду заяву з проханням розглядати клопотання без його участі та задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до наступного.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна шляхом зміни його власника, з метою забезпечення арешту майна суд приходить до висновку що розгляд даного клопотання необхідно здійснити без участі власника цього майна підозрюваної у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та її захисників, представників.

Судом встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 002389, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2023, за підозрою ОСОБА_4 , у здійсненні колабораційної діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, отримано відомості щодо майна, яке належить ОСОБА_4 на праві власності:

- реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 , тип майна квартира, за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа 61,3 кв. м., житлова площа- 37, 3 кв. м.; форма власності приватна, частка власності 1/1, на підставі договору купівлі продажу, 78, 12.01.2011..

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 111-1 КК України, зазначене кримінальне правопорушення карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Приписами ч. 5 ст. 173 встановлено, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що ч. 5 ст. 111-1 КК України за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку із чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведене вважаю, що надані слідчою матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.111-1, КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- реєстраційний номер майна: НОМЕР_1 , тип майна квартира, за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа 61,3 кв. м., житлова площа- 37, 3 кв. м.; форма власності приватна, частка власності 1/1, на підставі договору купівлі продажу, 78, 12.01.2011..

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1