УХВАЛА

23 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 140/2250/18

провадження № 51-2088 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 4 квітня 2024 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї норми процесуального права.

Згідно з указаними законодавчими положеннями у касаційній скарзі має бути зазначено обґрунтування заявленої вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції наділений повноваженнями скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Зазначене не було враховано при зверненні до суду касаційної інстанції.

За змістом касаційної скарги, у ній заперечується законність судових рішень стосовно ОСОБА_5 . При цьому в поданому зверненні захисник наводить доводи, які не кореспондуються, зокрема указує на недоведеність винуватості засудженого й водночас твердить про несправедливість призначеного заходу примусу через суворість та наявність підстав для його пом`якшення. Таким чином сторона захисту не окреслила своєї позиції з додержанням принципу юридичної визначеності.

Разом із цим, попри незгоду з висновками суду щодо покарання, яке полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод, у скарзі не наведено обґрунтування його явної несправедливості, як це передбачено ст. 414 КПК, зважаючи також на положення статей 50, 65 Кримінального кодексу України, тобто з урахуванням установлених даних про особу засудженого та мети заходу примусу - запобігання нових кримінальних правопорушень.

Крім того, не відображено в касаційній скарзі аргументів, які би свідчили про допущення судами попередніх інстанцій таких порушень норм права, котрі в силу ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних вироку й ухвали. Стверджуючи про недодержання ст. 419 вказаного Кодексу й невмотивованість рішення суду апеляційної інстанції, скаржник не зазначає яких саме доводів сторони захисту цей суд не перевірив і не дав на них відповідей.

Також не сформульовано відповідно до ст. 436 КПК вимог до суду касаційної інстанції. Як убачається зі скарги, захисник просить заразом скасувати вирок й ухвалу, а новий розгляд призначити в суді апеляційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 4 квітня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3