ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2594/24
провадження № 1-кс/753/502/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000726, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з можливістю внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000726, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , 03 лютого 2024 року приблизно о 09 годині 30 хвилині, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи поруч із супермаркетом «Novus» за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 4/4, усвідомлюючи небезпечний характер своїх умисних дій, маючи на меті отримання неправомірного доходу за рахунок чужого майна, вирішив відкрито викрасти майно - грошові кошти, які належать ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 03 лютого 2024 року приблизно о 09 годині 15 хвилин зустрівся із потерпілим ОСОБА_7 біля входу до супермаркету «Novus» за вищевказаною адресою, з яким попередньо у ранковий достовірно невизначений час 03 лютого 2024 року, шляхом листування у мессенджері «Telegram» домовився про зустріч, з метою введення ОСОБА_7 в оману, пообіцявши потерпілому ОСОБА_7 передати в оренду на декілька днів приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оголошення про надання в оренду якого за невстановлених достовірно обставин ОСОБА_4 розмістив у відкритому для загального доступу каналі в мессенджері «Telegram», при цьому не маючи жодного.

Продовжуючи реалізацію свого неправомірного умислу, діючи відкрито, 03 лютого 2024 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці місцевості поруч із житловим будинком 4-А по вул. Урлівська в місті Києві , відкрито узяв з рук потерпілого ОСОБА_7 готівкові грошові в сумі 950 гривень, поєднавши вказані дії з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме розпилив рідину газового балончику в обличчя ОСОБА_7 та після чого втік з місця скоєння злочину.

Грошовими коштами, якими ОСОБА_4 заволодів відкрито, останній розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 950 гривень 00 копійок.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03 лютого 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше корисливе кримінальне правопорушення з метою заволодіння (викрадення) грошовими коштами.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, він зможе переховуватися від органів досудового розслідування.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків слідчий стверджує, що підозрюваний особисто знайомий зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні, а тому, перебуваючи на волі, може впливати на них з метою зміни чи взагалі відмови від дачі показання.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується слідчим тим, що спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме здійснення оголошення в месенджері «Telegram», тобто для невизначеного кола осіб, дозволить ОСОБА_4 продовжити свою протиправну поведінку.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років; запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосований у зв`язку з тим, що він не буде дієвим і не може запобігти ризикам; запобіжний захід у вигляді особистої поруки також не може бути застосований, оскільки з оточення підозрюваного відсутні особи, які могли б бути поручителями. Запобіжний захід у виді домашнього арешту також не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку з тим, що не зможе перешкодити йому переховуватися від органів досудового розслідування та суду та не може запобігти вчиненню інших злочинів.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і захиснику підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначив на недоведеності прокурором заявлених ризиків, вказав, що їх рівень не настільки високий для застосування найсуворішого запобіжного заходу, вказував, що ризик переховування не може ґрунтуватися тільки на тяжкості покарання, а тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його постійного проживання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та надав пояснення щодо обставин, які стали підставою для повідомлення йому про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані прокурором та долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000726, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України.

03 лютого 2024 року ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і містяться зокрема у: протоколі огляду приміщення відділення Нової пошти № 117 за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 4А, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколах допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколі огляду відеозапису, протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у якої під час особистого обшуку вилучено, зокрема, газовий балончик «Перець 1-б», а також інших матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, отже, очікування можливого суворого вироку та усвідомленням підозрюваним невідворотності покарання у разі визнання його винним може мати значення для ризику переховування. На наявність цього ризику може також вказувати і можливість застосування до ОСОБА_4 реального покарання за вчинення злочину, оскільки згідно з вироком Рівненського міського суду Рівненької області від 28 червня 2023 року його визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строкок тривалістю один рік.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та їх дослідження, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них зумовлена необхідністю забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказове значення.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідка ОСОБА_10 , яка у протоколі її допиту як свідка повідомила, що одружена на ОСОБА_4 і була безпосереднім очевидцем обставин заволодіння коштів. Не будучи обмеженим у вільному доступі до свідка, підозрюваний може здійснювати на неї вплив з метою спонукання до ненадання показань, їх зміни, перекручування або спотворення раніше повідомлених нею обставин.

Також враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме з використанням для розміщення оголошення соціальних мереж, відсутності у підозрюваного місця роботи та підтверджених джерел коштів для свого утримання, суд, зважаючи на попередню протиправну поведінку підозрюваного, вважає наявним і ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Оцінюючи доведені відомості, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , судимий, будучи звільненим від відбування покарання за вчинення корисливого злочину з випробуванням, під час іспитового строку, обґрунтовано підозрюється у вчиненні іншого тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, молодий вік підозрюваного та відсутність у матеріалах справи застережень щодо стану його здоров`я, відсутність у нього дітей і утриманців, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи, легальних джерел доходів.

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження.

Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів та інших осіб, що може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Слідчий суддя також враховує, що такий запобіжний захід не спроможний в достатній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігти встановленим ризикам через значну віддаленість місця проживання підозрюваного (с. Біла Криниця Рівненської області) від розташування органу досудового розслідування та об`єктивні перешкоди у пересуванні територією України і можливостях здійснення контролю за поведінкою підозрюваного за місцем його перебування, зумовлені введенням військового стану на території України.

Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Врахувавши наявність обставин, які підтверджують доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб переважити бажання особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, бере до уваги обставини кримінального правопорушення, наявні відомості про особу підозрюваного, у зв`язку із чим дійшов висновку про визначення на даному етапі досудового розслідування ОСОБА_4 застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з наявними ризиками і в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 57 (п`ятдесят сім) днів, тобто до 17 год. 40 хв. 02 квітня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання (м. Києва) без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначити до 02 квітня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1