У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суддів.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_5 вважає, що слідчий суддя упереджено розглянув його скаргу, оскільки незважаючи на подане ним клопотання про розгляд скарги за його відсутності, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив про неналежну процесуальну поведінку заявника.

Апелянт звертає увагу на те, що у своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2024 р., він послався на невиконання органом досудового розслідування 9 ухвал слідчих суддів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001461, проте слідчий суддя дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження не встановив чи виконанні вказані ухвали чи ні, а лише послався на лист заступника начальника ГУНП в Миколаївській області від 13.02.2024 р. за змістом якого, скарга ОСОБА_5 направлена для розгляду та проведення перевірки до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, у результаті чого дійшов хибного висновку про те, що уповноважені особи ГУНП в Миколаївській області, отримавши заяву ОСОБА_5 дотримались вимог чинного законодавства України.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Заявник ОСОБА_5 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення № 2-ВОП-7 від 12.02.2024 р.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 звернувся до ГУНП в Миколаївській області із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення слідчими Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001461, кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1-3 ст. 382 КК України, яке полягало у невиконанні рішень суду.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя врахувавши вимоги ст. ст. 214, 303 КПК України, дійшов висновку, що у поданій скарзі не наведено об`єктивних даних або обставин, які б свідчили про бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, оскільки згідно відповіді заступника начальника ГУНП в Миколаївській області від 13.02.2024 р. скарга ОСОБА_5 направлена до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області для розгляду, проведення ретельної перевірки та прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів провадження, у скарзі, на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_5 зазначає, що посадові особи вказаного управління поліції, не виконали вимоги чинного законодавства, а саме не внесли до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення з його заяви від 12.02.2024 р.

У заяві про кримінальне правопорушення від 12.02.2024 р. заявник ОСОБА_5 просив посадових осіб ГУНП в Миколаївській області, внести до ЄРДР відомості про вчинення посадовими особами Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1-3 ст. 382 КК України, які полягали у тому, що посадові особи вказаного управління не виконали 9 рішень слідчих суддів Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2022 р., постановлених в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001461.

З долучених до скарги копій рішень слідчих суддів вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2022 р. (провадження № 1-кс/487/266/22) прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, а в інших ухвалах слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2022 р. (провадження № № 1-кс/487/267/22, 1-кс/487/269/22, 1-кс/487/285/22, 1-кс/487/282/22, 1-кс/487/286/22, 1-кс/487/372/22, 1-кс/487/268/22), скарги ОСОБА_5 задоволені частково, зобов`язано слідчого Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0001461, розглянути, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_5 за № № 12/ВОП-137, 12/ВОП-З-1, 12/ВОП-135, 12/ВОП-133, 12/ВОП-134, 12/ВОП-132, 12/ВОП-131.

При цьому, матеріали скарги ОСОБА_5 не містять даних про ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2022 р., провадження № 1-кс/487/226/22, на яку міститься посилання у заяві останнього про вчинення кримінального правопорушення.

Заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 12.02.2024 р. разом з додатками, направлена до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для організації опрацювання та проведення перевірки викладеної в ній інформації, а також вирішення питання щодо реєстрації до ЖЄО та у разі наявності підстав, прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України. Крім того, зобов`язано про прийняте рішення повідомити заявника та слідче управління ГУНП в Миколаївській області до 05.03.2024 р.

Отже, станом на день подання ОСОБА_5 скарги на дії посадових осіб ГУНП в Миколаївській області (18.02.2024 р.) та станом на день розгляду слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва скарги ОСОБА_5 (27.02.2024 р.), органом досудового розслідування, якому доручено опрацювання скарги ОСОБА_5 , фактично не прийнято будь-якого рішення за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя був позбавлений процесуальної можливості перевірити мотиви та підстави невнесення слідчим відомостей до ЄРДР, за заявою ОСОБА_5 від 12.02.2024 р.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , тому ухвала слідчого судді має бути залишена без змін, апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3