Справа № 159/4835/19
Провадження № 1-кп/159/103/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області кримінальне провадження № 0000371 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилів Хмельницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_9 2015 р.н., не працюючого, не судимий, являється особою із 2 групою інвалідності, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 182 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , обвинувачується у тому, не будучи особою, яка відповідно до Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» уповноважена на проведення оперативно-розшукових заходів та згідно КПК України, наділена правом, проведення негласних (слідчих) розшукових дій, всупереч вимогам законодавства, керуючись мотивом неприязних відносин, збирав та зберігав відносно ОСОБА_4 та членів його сім`ї інформацію про сімейне життя за місцем проживання останніх, яка являється їх конфіденційною інформацією, та яку мав на меті в подальшому використати відносно ОСОБА_4 як компрометуючі дані відносно останнього. Так, ОСОБА_8 , керуючись мотивом особистих неприязних відносин із ОСОБА_4 , який був його підлеглим працівником та начальником митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС, діючи умисно, порушуючи право громадян на недоторканість приватного життя, особисту та сімейну таємницю, всупереч Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», КПК України, Закону України «Про інформацію», у невстановлений в ході досудового розслідування час, місці та спосіб, отримав та зберігав за місцем свого проживання (за адресою АДРЕСА_3 ), відеоматеріали за 06.05.2017, у яких наявні відомості приватного життя ОСОБА_4 та членів його сім`ї, а саме дружини ОСОБА_5 і в подальшому переніс їх на USB накопичувач SanDisk 128 GB де вони зберігалися під такими назвами: IMG_2601.MOV, IMG_2602.MOV, IMG_2604.MOV, IMG_2605.MOV, IMG_2607.MOV, IMG_2608.MOV, IMG_2609.MOV, IMG_2610.MOV, IMG_2611.MOV, IMG_2612.MOV, IMG_2613.MOV, IMG_2614.MOV, IMG_2615.MOV, IMG_2616.MOV, IMG_2617.MOV, IMG_2618.MOV і знаходилися у електронній папці під назвою «chukka», які мав на меті в подальшому використати відносно ОСОБА_4 як компрометуючі дані відносно останнього. В подальшому, USB накопичувач SanDisk 128 GB виявлено та вилучений у сумці ОСОБА_8 , під час проведення 17.08.2017 санкціонованого обшуку квартири за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . В ході огляду відео файлів IMG_2601.MOV, IMG_2602.MOV, IMG_2604.MOV, IMG_2605.MOV, IMG_2607.MOV, IMG_2608.MOV, IMG_2609.MOV, IMG_2610.MOV, IMG_2611.MOV, IMG_2612.MOV, IMG_2613.MOV, IMG_2614.MOV, IMG_2615.MOV, IMG_2616 .MOV, IMG_2617.MOV, IMG_2618.MOV, які знаходилися у електронній папці під назвою «chuka» на USB накопичувач SanDisk 128 GB, встановлено, що на них відображено спостереження за будинком та прибудинковою територією у якому проживає ОСОБА_4 із членами своєї сім`ї за 06.05.2017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , особистий автомобіль ОСОБА_5 - Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , як остання входила до будинку у якому проживає та виходила із нього, та факт відібрання невстановленою в ході досудового розслідування особою інтерв`ю у ОСОБА_4 ..

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному збиранні, зберіганні конфіденційної інформації про особу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 січня 2012 року у справі № 1-9/2012 зазначив, що положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так: - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною; - збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що під незаконним збиранням конфіденційної інформації слід розуміти отримання не уповноваженим на це суб`єктом конфіденційної інформації про приватне життя іншої особи, що містить її особисту або сімейну таємницю. Незаконне зберігання вказаних відомостей - це будь-які умисні дії, пов`язані з утриманням конфіденційної інформації у володінні винного (зберігає матеріальні носії при собі, у приміщенні, сховищі, інших місцях), незалежно від тривалості зберігання.

Отже предметом кримінального правопорушення є конфіденційна інформація про особу.

Потерпілий ОСОБА_4 обвинувачення підтримав та надав в судовому засіданні покази, що він працював начальником митного поста Волинської митниці ДПС, і в якийсь період часу в.о. заступника начальника Волинської митниці, а через деякий час був призначений начальником Волинської митниці ОСОБА_8 .. Між нами склалися неприязні відносини і він перестав виконувати обов`язки заступника начальника Волинської митниці, та повернувся працювати керівником на митний пост Луцька , а з боку Волинської митниці почалися деякі моменти, намагання про його самовільне звільнення з даної посади. Цей період супроводжувався медіа замовленнями, сюжетами, які стосувалися декларування, або декларацій які були. Працюючи в Луцьку від власного дому він був далеко, де залишалися його дружина з малою дитиною. На їх будинку стоять камери, оснащені інтелектуальною системою, які фіксують, що коїться навколо будинку і він має онлайн доступ до цих камер. Він бачив, як з`являлися незрозумілі машини, люди. По поверненню додому на вихідні, його супроводжували незрозумілі транспортні засоби. Було незрозуміло. Він просив товаришів забезпечити безпеку дружини з дитиною. Ситуація заходила в психологічний стан, який супроводжувався постійними пропозиціями звільнитися за власним бажанням. Одного разу був випадок, коли він повернувся додому близько 22 години і до нього підбіг хлопчина, який не представився і не надав журналістського посвідчення, розпочав питати стосовно його статків. Йому невідомо про те, що він був журналістом студії «Пілот». Потім йому стало відомо, що керівник ОСОБА_8 , збирає матеріали на нього. Всі залякування були з цим пов`язані. Замовні матеріали в інтернеті стосувалися декларування і його роботи на Волинській митниці. Вони стосувалися особистого життя дружини. Спостереження за дружиною відбувалося з 06 травня 2017 року на протязі чотирьох - шести місяців за адресою АДРЕСА_6 . Але він не бачив, щоб ОСОБА_8 проводив зйомку. Він відразу написав заяву в прокуратуру Волинської області, коли дізнався про це замовлення, щоб поставити крапку в цій історії, так як його родина була без підтримки і захисту.

Потерпіла ОСОБА_5 обвинувачення підтримала та надала в судовому засіданні покази, що у неї були постійно відчуття страху та небезпеки. Дійшло до того, що її чоловік попросив приватних охоронців бути разом з ними, поки він працює на роботі. Це було в той період, коли вони дізналися, що дійсно був факт примусу чоловіка щось зробити, або виконати якісь дії. Все було пов`язано з ним. У них на будинку є камери спостереження, які були встановлені в 2010 році, і які зберігають запис лише місяць, так як сервер невеличкий. Припускає, почуття параної, оскільки їй здавалося, що за нами постійно спостерігають. Спостереження та зйомки велися із сусіднього будинку. Зйомки проводилися на протязі декількох днів. Створилося відчуття небезпеки, яке було постійним. До неї ніхто не чіплявся, лише спостерігали за мною і дитиною з кінця квітня і до кінця літа. У них був електроавтомобіль Nissan, номера НОМЕР_2 , який зараз знаходиться в користуванні її батька. Цей автомобіль вона паркувала біля будинку, АДРЕСА_6 . Більше такого спостереження не було, навіть коли її чоловік працював на посаді першого заступника голови митної служби України. Дуже прикро, що людина, яка скоїла такий неправомірний поступок досі не покарана, та не несе відповідальності. Вона не пам`ятає чи писала заяву до поліції, пам`ятає, що лише 6 років тому до Києва приїжджали слідчі, приходили до будинку. Вона завжди на стороні свого чоловіка, розуміє його і підтримує. Про ОСОБА_8 поганого їй чоловік не розказував. Знає лише те, що на той час ОСОБА_8 був керівником її чоловіка. В подальші судові засідання не з`явилася, приймала участь у розгляді справи через свого представника ОСОБА_6 .

Допит свідків по справі сторонами не заявлено.

Обвинувачений ОСОБА_8 винну в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні заперечив та стверджує, що ні він, ні інша особа за його вказівкою не стежила за ОСОБА_4 та його сім`єю і місцем їх проживання. Обвинувачений повідомив, що дане кримінальне провадження було штучно заведено задля того, щоб звільнити його з займаної посади. Це було потрібно ОСОБА_11 , тодішньому прокурору Волинської області. Йому невідомо яким чином на флеш-накопичувачі, якого було вилучено під час обшуку зафіксовано будинок в якому проживають потерпілі, оскільки флеш-накопичувач перебував під час слідства в розпорядженні працівників правоохоронних органів тривалий час незаконно. Від звільнення від кримінальної відповідальності за ст.48, 49 КК України та закриття кримінального провадження з буд-яких підстав відмовився, просив закінчити справу виправдувальним вироком.

Формулювання обвинувачення обвинувального акту визначає конфіденційну інформацію, як інформацію відносно ОСОБА_4 та члена його сім`ї дружини ОСОБА_5 про їх сімейне життя за місцем проживання останніх. Вказану інформацію ОСОБА_8 отримав (зібрав) у невстановлений час, місці та спосіб, а зберігав цю інформацію ОСОБА_8 за місцем свого проживання у відеоматеріалах за 06.05.2017р. на USB накопичувач SanDisk 128 GB.

Таким чином, суд приходе до висновку, що визначальним доказом сторони обвинувачення, щодо предмету доказування є USB накопичувач SanDisk 128 GB на якому розміщенні відеоматеріали за 06.05.2017р. і у яких наявні відомості про зовнішній вигляд будинку, в якому проживає ОСОБА_4 та членів його сім`ї, а також про автомобіль дружини ОСОБА_5 .

Сторона обвинувачення посилається на те, що 17.08.2017р. під час санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді було вилучено USB накопичувач SanDisk 128 GB.

В ч.4 ст.26 КПК України зазначено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

З витягу з кримінального провадження вбачається, що 15.09.2017р. на підставі заяви ОСОБА_4 зареєстроване кримінальне провадження №0000371 (а.с.1 т.1).

Суду представлено незасвідчену фотокопію заяви ОСОБА_4 від 14.09.2017р. про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ч.2 ст.182 КК України за збір інформації про його приватне життя та приватне життя дружини. Проте потерпілий в судовому засіданні 23.01.2024р. підтвердив її зміст та вказав, що вказану заяву писав в прокуратурі. (а.с.2-3 т.1)

12.01.2018р. ОСОБА_4 надав слідчому заяву про залучення його у кримінальному провадженні №0000371 потерпілим. (а.с.68 т.1)

Стороною обвинувачення суду не надано заяви ОСОБА_5 про те, що стосовно неї вчинено кримінальне правопорушення. Також в своїх показах вона зазначила, що не пам`ятає чи писала заяву до поліції.

Як вбачається із незасвідченої фотокопії протоколу обшуку від 17.08.2017р. було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.123-130 т.1) Протокол обшуку, не містить інформації про номер кримінального провадження, проте є посилання, що підставою стала ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2017р., справа №308/7422/17 (а.с.120-122 т.1). В незасвідченій фотокопії ухвали зазначено, що дозвіл на обшук надано в межах кримінального провадження №0000320.

Із незасвідченої фотокопії постанови слідчого про визнання речовими доказами від 17.08.2017р. вбачається, що USB накопичувач SanDisk 128 GB вилучений в ході проведення обшуку 17.08.2017р. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000015 (а.с.131-135 т.1). Так само зазначено і в незасвідченій фотокопії постанови про проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи (а.с.157-159 т.1), а також незасвідченій фотокопії висновка експерта від 27.09.2017р., що експертиза призначена та проведена в межах кримінального провадження №0000015 (а.с.160-177 т.1)

Із наведених фотокопій документів залишаються невирішені сумніви, якщо дозвіл суду надано у КП №0000320, то чому слідчий посилається у постанові про визнання речовим доказом на КП №0000015 та здійснює з ним подальші процесуальні дії. Так само Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2017р. у справі 161/12744/17 клопотання слідчого в КП №0000015 про накладення арешту на USB накопичувач SanDisk 128 GB, який вилучений в ході обшуку 17.08.2017р.. не задоволено (а.с.10-14 т.7). Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31.08.2017р. у справі 161/12744/17 зазначену ухвалу залишено без змін.(а.с.15-21 т.7). Отже такі сумніви суд тлумачить на користь сторони захисту згідно ч.4 ст.17 КПК України.

В судовому засіданні сторона захисту посилалась на те, що представлені копії вищезазначених процесуальних документів не засвідчені належним чином, тому просить визнати їх недопустимим доказом.

Із цього приводу, суд виходить із того, що при доступі із правами головуючого судді до Реєстру судових рішень не було знайдено публікацію наведеної ухвали від 03.08.2017р. справа №308/7422/17. Як зазначено в ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. В ч.5 цієї статті також зазначено, що для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: 1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; 2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; 3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування належності і допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Прокурор в судовому засіданні на вимогу суду оригінали вищенаведених документів, які оспорює сторона захисту суду не надав.

Таким чином, оскільки наявні розбіжності у номерах кримінальних проваджень по якому надано дозвіл на обшук, проведено обшук, а в подальшому визнано USB накопичувач SanDisk 128 GB речовим доказом та проведено його експертизу і за відсутності інших доказів, що оригінал документа втрачений або знищений, не з вини сторони обвинувачення, оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони, суд визнає незасвідчені фотокопії вищенаведених документів (а.с.120-176 т.1) недопустимим доказом відповідно до ст.86 КПК України та не бере їх до уваги як доказ на підтвердження вини обвинуваченого .

Саме до таких висновків також дійшов ВС у Постанові від 11 березня 2020 року, справа № 149/745/14, крім того суд зауважив, що якщо сторона обвинувачення використовує копії документів, то всі похідні докази є недопустимими.

На обґрунтування вини ОСОБА_8 прокурор також послався на письмові докази, з яких слідує про таке:

15.09.2017р. зареєстроване кримінальне провадження №0000371 від за ч.1 ст.182 КК України. (а.с.1 т.1)

Дорученням на проведення досудового розслідування від 15.09.2017р. слідчому ОСОБА_12 доручено провести досудове розслідування у кримінальному провадженні. (а.с.4, 5 т.1)

Постановою від 15.09.2017р. визначено групу слідчих у кримінальному провадженні №0000371 (а.с.6 т.1)

Слідчий ОСОБА_12 склав повідомлення про початок досудового розслідування. (а.с.7 т.1)

Постановою від 15.09.2017р. визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000371 (а.с.8-9 т.1)

19.09.2017р. листом направлено повістку про виклик ОСОБА_8 до слідчого відділу прокуратури Волинської області. (а.с.10 т.1)

Рапортом №675/22-02-12 від 25.05.2017р. в межах виконання доручення по кримінальному провадженню № 0000216 надано відомості про особисте життя ОСОБА_8 (а.с.13-14 т.1) Суд визнає його неналежним доказом відповідно до ст.85 КПК України, оскільки суду не надано документів про належність цього доказу до кримінального провадження №0000371 в межах якого пред`явлено обвинувачення.

Протоколом огляду від 12.01.2018р. оглянута прибудинкова територія та багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_5 , особистий автомобіль ОСОБА_5 - Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , що відображено у фототаблиці. (а.с.84-91 т.1).

Листом від 09.01.2018р. №17-52вих.18 прокурор звернувся до студії Пілот про надання інформації, чи здійснювалося ними збір інформації щодо ОСОБА_4 (а.с.94, 95 т.1)

Листом від 19.01.2018р. студії Пілот повідомила, що збір інформації щодо ОСОБА_4 вони не здійснювали. (а.с.96 т.1)

Слідчий листом від 15.09.2017р. звернувся до слідчого прокуратури Рівненської області про видачу із кримінального провадження №0000015 флешнакопичувача 128 GB, який знаходиться у сейфпакеті №3, а також належним чином завірені копії клопотання про дозвіл на обшук, ухвалу суду про дозвіл на обшук та протокол на проведення обшуку за адресом АДРЕСА_3 . (а.с.99 т.1)

Слідчий прокуратури Рівненської області листом від 19.09.2017р. повідомив що без ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів витребувані речі та документи не надає. (а.с.100 т.1)

20.09.2017р. слідчий звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду про надання доступу до вищезазначеного накопичувача та документів, які зберігаються у матеріалах кримінальне провадження №0000015. (а.с.101-104 т.1)

Ухвалою від 10.10.2017р. слідчий суддя Луцького міськрайонного суду надав такий доступ. (а.с.105-106 т.1) Доказів реалізації доступу за цією ухвалою суду не надано.

15.11.2017р. слідчий звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду про надання доступу до вищезазначеного накопичувача та документів, які зберігаються у матеріалах кримінальне провадження №0000015. (а.с.101-104 т.1)

Ухвалою від 20.11.2017р. слідчий суддя Луцького міськрайонного суду надав такий доступ. (а.с.111-112 т.1) Доказів реалізації доступу за цією ухвалою суду не надано.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 28.11.2017р. слідчий отримав доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0000015, що знаходився в прокуратурі Рівненської області, а саме USB накопичувач SanDisk 128 GB, який знаходився в експертному пакеті, який було ним відкрито, інформацію с флешнакопичувача було скопійовано на DVD-R і диск вилучено згідно опису. (а.с.113-114, 115 т.1). DVD-R диск судом не досліджувався, оскільки сторони в судовому засіданні 20.02.2024 зазначили, що не посилаються на нього як доказ.

Ухвалою від 16.01.2018р. слідчий суддя Луцького міськрайонного суду надав доступ до документів та речей кримінального провадження №0000015, а саме: ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2017 про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 з можливістю отримання належним чином завіреної копії; протоколу обшуку від 17.08.2017, який проведено за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та опису вилучених речей і документів з можливістю отримання належним чином завіреної копії; USB накопичувача SanDisk 128 GB, який вилучено в ході проведення 17.08.2017 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , та постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_12 від 17.08.2017, якою вказаний USB накопичувача SanDisk 128 GB визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000015 від 06.04.2016 з можливістю здійснення її вилучення на момент проведення в рамках кримінального провадження №0000371 комп`ютерно-технічної експертизи; протоколів допиту свідків, які залучалися в якості понятих та оперативних працівників для проведення 17.08.2017 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , з можливістю отримання належним чином завіреної копії; належним чином завіреної копії судової комп`ютерно-технічної експертизи по USB накопичувачу SanDisk 128 GB та чином завіреної копії постанови, на підставі якої вона проводилась. (а.с.116 т.1)

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 30.01.2018р. слідчий отримав доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0000015, що знаходився в прокуратурі Рівненської області, згідно опису із вилученням: ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2017 про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 ; копії протоколу обшуку від 17.08.2017, який проведено за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 ; USB накопичувача SanDisk 128 GB в поліетиленовому пакеті; копії постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_12 від 17.08.2017р; копії протоколів допиту свідків, які залучалися в якості понятих та оперативних працівників для проведення 17.08.2017 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 ; копії судової комп`ютерно-технічної експертизи по USB накопичувачу SanDisk 128 GB. (а.с.117-118, 119 т.1) 06.08.2019р. слідчий склав Протокол огляду вищезазначених документів (а.с.177-178 т.1), а також Постановою від 06.08.2019р. визнав ці документи речовими доказами. (а.с.179-182 т.1)

Судові повідомлення прокурору (а.с.183-188 т.1)

15.01.2018р. слідчий звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду про надання доступу до речей і документів, що знаходяться в ПАТ «Укрпошта з приводу отримання та відправлення посилок ОСОБА_8 (а.с.189-190 т.1)

Ухвалою від 21.03.2018р. слідчий суддя Луцького міськрайонного суду надав доступ до документів та речей вказаних у вищезазначеному клопотанні слідчого (а.с.191 т.1)

Листування слідчого з Укрпоштою (а.с.192-194 т.1), яке не має доказового значення, щодо предмету інкримінованого правопорушення.

Процесуальні документи які не мають доказового значення, щодо предмету інкримінованого правопорушення (а.с.195-230 т.1)

Отже за таких підстав суд вважає, що проведений обшук в межах кримінального провадження №0000015 був проведений без дозволу суду, що є порушенням ст.233 КПК України, тому здобутий органом досудового розслідування USB накопичувач SanDisk 128 GB у зазначеному провадженні є недопустимим доказом відповідно до п.1 ч.2 ст.87 КПК України.

Подальші процесуальні дії із здобутим USB накопичувач SanDisk 128 GB як речового доказу у кримінальному провадженні № 0000371 суд визнає за доктриною «плодів отруйного дерева» на підставі ч.1 ст.87 КПК України недопустимим доказом, що знайшло своє втілення у практиці ЄСПЛ, зокрема у справах «Gafgen v. Germany», «Teixeira de Castro v. Portugal», «Шабельник проти України (№2)», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» (№2).

На підставі постанови слідчого від 10.12.2018р. складено висновок експерта про дослідження USB накопичувач SanDisk 128 GB (а.с.231-242 т.1) В судовому засіданні USB накопичувач SanDisk 128 GB були переглянуті відеозаписи, з яких вбачається, як невстановлена особа здійснює відеофіксацію багатоквартирного будинку де проживали потерпілі. Оскільки USB накопичувач SanDisk 128 GB судом визнано недопустимим доказом то суд визнає за доктриною «плодів отруйного дерева» на підставі ч.1 ст.87 КПК України недопустимим доказом висновок експерта.

Також, досліджені процесуальні документи, які не мають доказового значення, щодо предмету інкримінованого правопорушення (а.с.243-249 т.1)

Матеріали кримінального провадження №0000371, що знаходяться в т.2 стосуються процесуального руху у провадженні, сторонами не оспорюються і правового значення про наявність вини обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні не підтверджують.

Судом не досліджувалися документи, що містяться в т.3, т.4, т.5, т.6, т.7 а.с.39-219, т.8 судової справи на підставі ст.22 КПК України, оскільки в судовому засіданні 20.02.2024р. сторони відмовилися посилатися на них як на доказ цього кримінального провадження.

Ухвалою Волинський апеляційний суд від 07.03.2023р. при призначенні нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції дав суду вказівки перевірити доводи сторони захисту з приводу правомірності отримання доказу USB накопичувач SanDisk 128 GB в умовах невиконання ухвали суду про повернення тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Із цього приводу суд може лише проаналізувати вищенаведені незасвідчені фотокопії документів. Так ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2017р., справа №308/7422/17 задоволено клопотання слідчого СВ управління Прокуратури закарпатської області у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0000320 та надано дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_3 . за місцем проживання ОСОБА_8 (а.с.120-122 т.1). В протоколі обшуку від 17.08.2017р. в ході якого вилучено USB накопичувач SanDisk 128 GB міститься посилання саме на номер ухвали слідчого судді справа №308/7422/17. Одже примірник протоколу (а.с.123-130 т.1) не містить відомостей про номер кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР. Будь-яких процесуальних документів про внесення виправлень, або зміни номеру кримінального провадження у суду відсутні. Таким чином суд дійшов висновку, що протокол обшуку належить до кримінального провадження №0000320 і не стосується кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР №0000015 на який посилається захист. Інші докази, які б спростували висновок суду сторонами не пред`явлено.

Щодо подальшої долі USB накопичувач SanDisk 128 GB суду на дослідження надано копію постанови слідчого від 17.08.2017р. (а.с.131-135 т.1), яким визнано цей накопичувач речовим доказом у кримінальному провадженні №0000015. Документів, в який процесуальний спосіб накопичувач із кримінального провадження №0000320 перейшов до кримінального провадження №0000015 суду не представлено.

Разом із тим позиція сторони захисту полягає у тому, що під час проведення 17.08.2017р. обшуку у кримінальному провадженні №0000015 від 06.04.2016 за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 було вилучено грошові кошти та майно. Обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2017 у справі №308/7422/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Крім цього, частиною другою статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2017р. у справі 161/12744/17 клопотання слідчого в КП №0000015 ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_12 про накладення арешту на речі та документи, які вилучені в ході обшуку 17.08.2017. задоволено частково, тобто арешт на USB накопичувач SanDisk 128 GB не було накладено (а.с.10-14 т.7).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31.08.2017р. у справі 161/12744/17 апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_14 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000015 від 06 квітня 2016 року, залишено без змін. (а.с.15-21 т.7).

Таким чином, з наведеного вбачається, що USB накопичувач SanDisk 128 GB як тимчасово вилучене майно у будь-якому випадку повинен був негайно повернутий ОСОБА_8 відповідно до ч.6 ст.173 КПК України.

Проте USB накопичувач SanDisk 128 GB не був повернутий та утримувався органом досудового розслідування у КП №0000015 без відповідної правової підстави.

22.09.2017 року слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області задовольнив скаргу ОСОБА_8 на бездіяльність органу досудового слідства щодо неповернення вилученого майна та зобов`язав орган досудового розслідування у рамках кримінального провадження №0000015 повернути USB накопичувач SanDisk 128 GB ОСОБА_8 (а.с.22-23 т.7)

Таким чином, орган досудового розслідування також не виконав обов`язок визначений ч.3 ст. 173 КПК України та загальні засади п.14 ч.1 ст. 7 КПК України, щодо обов`язковості судових рішень, та незаконно утримував у КП №0000015 без відповідної правової підстави USB накопичувач SanDisk 128 GB.

І тільки 10.10.2017 року слідчий ОСОБА_12 уже в рамках кримінального провадження №0000371. яке було зареєстровано 15 вересня 2017 року, прийшов до слідчого ОСОБА_15 з ухвалою про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000015 від 06.04.2016 року, в результаті чого слідчий ОСОБА_15 передав слідчому ОСОБА_12 USB накопичувач SanDisk 128 GB.

Таким чином, суд приходе до висновку, що позиція захисту в цьому аспекті є слушною, та може слугувати окремою підставою для визнання USB накопичувач SanDisk 128 GB разом з інформацією на ньому недопустимим доказом відповідно до п.1 ч.2 ст.87 КПК України. Та подальші процесуальні дії із цим доказом у кримінальному провадженні № 0000371 за доктриною «плодів отруйного дерева» на підставі ч.1 ст.87 КПК України є недопустимим доказом.

Повертаючись до показів потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд звертає увагу, що згідно ст.477 КПК України провадження за ч.1 ст.182 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, отже може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

Як вбачається із показів ОСОБА_4 він займав публічну посаду та був на той час підпорядкованим за посадою ОСОБА_8 і вважав, що у них непризнанні стосунки. Також ні він, ні його дружина ОСОБА_5 в показаннях не зазначають, що бачили як ОСОБА_8 за ними спостерігав і збирав конфіденційну інформацію. І їм також не було на той час відомо, хто замовив збір цієї інформації та інтерв`ювання. Проте підставою початку кримінального провадження №0000371 стала заява потерпілого ОСОБА_4 від 14.09.2017р. в якій він прямо вказав на ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 хоча і підтримує обвинувачення як потерпіла, проте вказала, що не пам`ятає, чи писала вона заяву про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, а прокурором не надано доказів подання нею такої заяви, або визнання потерпілою. Про відсутність таких обставин також прямо зазначено слідчим і у формулюванні обвинувачення, що ОСОБА_8 це зробив у невстановлений в ході досудового розслідування час, місці та спосіб.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходе до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_8 незаконно зібрав та зберігав конфіденційну інформацію про особу ОСОБА_4 та членів його сім`ї, а саме дружини ОСОБА_5 , шляхом спостереження за будинком та прибудинковою територією у якому проживає ОСОБА_4 із членами своєї сім`ї за 06.05.2017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , особистий автомобіль ОСОБА_5 - Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , як остання входила до будинку у якому проживає та виходила із нього, та факт відібрання невстановленою в ході досудового розслідування особою інтерв`ю у ОСОБА_4 тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України в розумінні ст.370 КПК України та приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 підлягає виправданню.

Інші процесуальні документи надані стороною обвинувачення не спростовують висновків суду, щодо рішення про виправдання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 182 КК України.

Суд зазначає, що посилання на статті кримінально процесуального закону наведені в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії яка описана у цьому вироку.

Запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовано.

Речові докази, що долучені до справи - зберігати у справі, USB накопичувач SanDisk 128 GB - повернути ОСОБА_8 .

Судові витрати по справі на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України відшкодовуються за рахунок держави (а.с.240 т.1).

Керуючись ст. ст. 374, 375 КПК України суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст. 182 КК України визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Речові докази, що долучені до справи - зберігати у справі, USB накопичувач SanDisk 128 GB - повернути ОСОБА_8 .

Судові витрати на залучення експерта загальною сумою 2860 грн. покласти на рахунок держави.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення виправданому, потерпілим та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1