справа № 462/7485/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт № 0003574 від 25.11.2019 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква Львівської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2024 за ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до якого, на підставі ст. 70 КК України, призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 24.11.2019 близько 17 год. 00 хв., перебуваючи на вул. Любінська у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підбіг до потерпілої ОСОБА_5 та шляхом ривка вирвав з її рук сумку, з якої дістав гаманець, в якому знаходились грошові кошти у сумі 1 300 грн, після чого вказані грошові кошти залишив собі, а сумку з гаманцем кинув на землю. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 300 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив фактичні обставини події, яка мала місце 24.11.2019 та пояснив, що дійсно того дня, близько 17.00 год., на вул. Любінська у м. Львові підбіг до потерпілої та шляхом ривка вирвав у неї рук сумку, після чого витягнув із сумки гаманець, з якого дістав грошові кошти та вирішив їх залишити собі, а сумку та гаманець викинув. Суму викрадених грошових коштів у розмірі 1 300 грн не оспорив. Щиро розкаюється у вчиненому та просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 належним чином повідомлена судом про дату, час та місце судового розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, повідомила, що матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, у зв`язку із чим цивільний позов не заявлятиме, щодо визначення міри покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники кримінального провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), доведена повністю, відтак його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Із врахуванням викладеного, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий, в тому числі за корисливі злочини проти власності, не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 42, 43), а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Виходячи з наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі, беручи до уваги думку прокурора, досудову доповідь органу пробації, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі,оскільки, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, суд переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним у майбутньому нових злочинів.

Разом з тим, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено також, що ОСОБА_3 засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки із покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України, крім того вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_3 .В засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків згідно із приписами ст. 76 КК України.

Крім того, відповідно до вироку Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та відповідно до ст. 70 КК України, з урахувнням вироку Жовківського районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Отже, оскільки встановлено, що ОСОБА_3 винний у вчиненні ще й іншого кримінального правопорушення до постановлення попередніх вироків Залізничного районного суду м. Львова, Голосіївського районного суду міста Києва, Жовківського районного суду Львівської області та Франківського районного суду м. Львова, тому із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у відповідності до правил, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2024, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у межах вказаного кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та у відповідності до правил, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2024 призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (двох) місяців.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_3 засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки із покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України, а також вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 .В засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків згідно із приписами ст. 76 КК України - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у межах вказаного кримінального провадження не обирався.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 22.02.2024, відповідно до ухвали слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 22.02.2024, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Речові докази - грошові кошти в сумі 1300 гривень повернути потерпілій ОСОБА_5 (арк. 24).

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку у справі № 462/7485/19

Суддя: ОСОБА_1