Справа № 175/4414/24
Провадження № 1-кп/243/622/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000377 від 12.02.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000377 від 12.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

До суду від прокурора надійшло клопотання про продовження застосування строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 . В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у наданні збройним формуванням держави-агресора допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. 15.02.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України. 15.02.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 27.03.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111 КК України. Підозра ОСОБА_4 , у вчиненні особливо тяжкого злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема: - матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КПК України є доказом; - протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 від 15.02.2024; - протоколом затримання ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.02.2024; - протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 15.02.2024; - протоколом огляду за участю підозрюваної ОСОБА_4 від 15.02.2024. 24 лютого 2022 року указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, тому необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_4 , вчинила злочин під час воєнного стану. Строк дії ухвали суду про тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 09.06.2024. При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторона обвинувачення приходить до висновку щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, обвинувачена ОСОБА_4 спроможна: 1) переховуватися від суду: враховуючи, що ОСОБА_4 , згідно із ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, тому обвинувачена ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або до окупованої території; 2) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Оскільки ОСОБА_4 , проживає у місті Слов`янську Донецької області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені, відповідно до законів України військові формування, у разі не обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дозволить їй продовжити кримінальне правопорушення. Враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_4 , до т.зв. «днр» та окупаційних військ рф, не обрання стосовно останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може створити передумови для вчинення нею нового кримінального правопорушення, або продовження злочину в якому обвинувачується. Характер та спосіб вчинених дій, специфіка кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дають підстави вважати, що вона без застосування до неї запобіжного заходу, може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, а також інші кримінальні правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності та враховуючи характер дій обвинуваченої, які пов`язані з проведенням військової агресії Російської Федерації проти України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 неможливе, оскільки, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків та не відповідатимуть тяжкості та характеру інкримінованого злочину. Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, вчиненого під час дії воєнного стану, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, до останньої, на думку прокурора, може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437- 442 КК України. Приймаючи до уваги викладене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, враховуючи, що зазначена особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, прокурор просить продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в клопотанні обставини.

Захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає наступне.

Частиною третьою статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2024 було застосовано відносно ОСОБА_4 , яка на той час перебувала в статусі підозрюваної, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 14.04.2024.

Ухвалою суду від 11.04.2024 строк тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 був продовжений на 60 днів, тобто до 09.06.2024 включно, без визначення застави.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Так, оцінивши доводи учасників судового провадження, суд вважає реальним та таким, що продовжує існувати, ризик, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 достовірно обізнана про тяжкість покарання, яке може їй загрожувати у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та може спробувати уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, при цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченої можуть бути визнані як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування. При цьому, враховуючи склад кримінального правопорушення, який інкримінується обвинуваченій, існує висока ймовірність наявності зв`язків ОСОБА_4 з представниками збройних формування держави-агресора, та скориставшись таким зв`язками, остання може здійснити спробу переховування від суду на тимчасово окупованій території України або безпосередньо на території держави-агресора.

Крім зазначеного, суд вважає досить реальним заявлений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ймовірність того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або може продовжити аналогічну протиправну діяльність, яка їй інкримінується. При цьому, суд також зважає на те, що в Україні наразі введений воєнний стан, точаться активні бойові дії, а сама обвинувачена мешкає в Донецької області, та протиправна діяльність, яка інкримінована ОСОБА_4 , також здійснювалась на території Донецької, де наразі продовжує розміщуватися значна чисельність українських військових об`єктів.

Отже, вказані обставини можуть сприяти як продовженню протиправної поведінки обвинуваченої, так і ймовірному переховуванню останньої від суду задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.

Стосовно заявленого прокурором ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вказаний ризик відхиляє через його необґрунтованість.

Суд також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув й інші заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченої, не пов`язані з триманням під вартою, які передбачені ст. 176 КПК України, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з огляду на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченої не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, з огляду на відсутність належних доказів, які б свідчили, що стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_4 виключає можливість її перебування в установі виконання покарань, що вбачається з листа філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях № 1079-ДН-24 від 17.05.2024, згідно з яким на даний час стан ОСОБА_4 стабільний, обвинувачена знаходиться під постійним наглядом медичних працівників АПВ ДБЛ № 4, отримує планову антигіпертензивну терапію та ургентного лікування в ЗОЗ МОЗ України не потребує, суд враховує невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та вважає реальними ризики, визначені у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Враховуючи наведене вище, особу обвинуваченої, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суд дійшов висновку про недостатність застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже, вважає, що є підстави для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

На підставі абзацу третього ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно з яким під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, суд, враховуючи наведені вище обставини та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченій.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 314, 315, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк 60 днів, тобто до 01 серпня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченій, захиснику, - до відома, та до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, що перебуває під вартою, - з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 03.06.2024 о 16-00 год.

Суддя ОСОБА_1