Справа №463/2265/24
Провадження №1-кс/463/2363/24
УХВАЛА

19 березня 2024 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідань ОСОБА_2

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000746,

в с т а н о в и в :

в провадженні слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 перебуває скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000746 про зобов`язання вчинити дії.

Представником скаржника подано заяву про відвід слідчого судді.

Заяву мотивує тим, що у скарзі, що є предметом розгляду слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 «захист вказує на «СВАВІЛЬНИЙ» характер ухвали слідчого судді ОСОБА_5 від 26.02.2024 року, що, зокрема, обумовлено твердженнями судді, що «07.02.2024 на адресу ТУ ДБР у м. Львові надійшло клопотання адвоката ОСОБА_12 з долученням документів, які підтверджують повноваження останнього у вказаному кримінальному провадженні, про можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з чим останньому надано доступ до матеріалів кримінального провадження та додатків до нього, у тому числі речових доказів.

Проте, адвокат ОСОБА_12 , маючи усі належні умови для ознайомлення матеріалами вказаного кримінального провадження ознайомився тільки із 68 сторінками 1 тому кримінального провадження» «жодних доказів на підтвердження цих обставин, зокрема, місця проживання підозрюваного та їх місця роботи, кількість судових справ, у яких адвокати беруть участь, чи інших процесуальних дій, до справи не надано»

Однак адвокатом ОСОБА_4 надана офіційна довідка адвокатського бюро складена у спосіб, щоб не розголошувати адвокатську таємницю (окрім відомостей про занятість у питанням ОСОБА_6 у кримінальному провадженні), а суддею в судовому засіданні підтверджено отримання всіх матеріалів. Слідчим суддею не враховано обсягу електронних доказів (які штучно підмінюються поняттям електронних копій з паперових документів) тощо. Відтак ухвала слідчого судді є свавільною та на цю обставину посилається захисник як на одну, з тих яким треба дати оцінку (з огляду на відсутність у КПК правила судово преюдиції відносно ухвал слідчих суддів) при розгляді скарги!!!

З цих підстав, оскільки надавати оцінку власному ж рішенню слідчий суддя не має права, а також, оскільки у відношенні рішень означеного судді мною як адвокатом здійснений запит у порядку абзацу 2 частини 1 статті 107 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Законів № 193-IX від 16.10.2019, № 1629-1X від 13.07.2021) та відповідь на який не надана - заявляю відвід судді ОСОБА_5 »

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення не подали , а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без їх участі, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як вбачається із заяви представника захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , останній вважає, що суддя підлягає відводу, оскільки в межах іншого судового провадження як слідчий суддя постановив ухвалу, яку вважає «свавільною», і надавати оцінку власному ж рішенню слідчий суддя не має права.

Таким чином, заявник фактично не погоджується із процесуальними діями судді та його рішенням у межах іншого судового провадження, які не ідентифіковані заявником, не зазначені номери цих проваджень і не надані докази їх існування. В той же час доведення обставин, які викликають сумніви у неупередженості слідчого судді покладаються на особу, яка подала заяву про відвід.

Окрім цього, згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини забезпечення безсторонності суду для цілої статті 1 статті 6 Конвенції має бути встановлено на підставі: (і) суб`єктивного критерію, враховуючи особистісне переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту перевищеність або був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечив сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Згідно ухвали Великої палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справа №201/10234/20, провадження № 14-79звц22, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Прийняття суддею процесуального рішення у справі, а тим більше в іншій справі, з яким не погоджується заявник, не вказує на упередженість судді і не може бути підставою для відводу судді.

А тому наведені заявником доводи не вказують у даному конкретному випадку на наявність будь яких підстав для відводу слідчого судді.

А тому суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід слідчому судді.

Керуючись ст.ст.75, 81 КПК України, суд -

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000746.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1