СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3207/24
ун. № 759/9606/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0004217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, який тимчасово не працюює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0004217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що у провадженні СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві, знаходиться кримінальне провадження № 0004217, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел спрямований на заволодіння майном потерпілих під приводом створення штучного уявлення про те, що він може здійснювати закупівлю різноманітних товарів, у тому числі за вигідними цінами для потреб військових. Так, у зв`язку з тим, що у військовослужбовців 32 СМБР 1 МБ ЗС України, в якому проходить службу чоловік потерпілої ОСОБА_6 , виникла необхідність в безпілотних літальних апаратах, системах скидів під гранати, тепловізора та транспортного засобу Mitsubishi L200, останньою шляхом відкриття загального збору було накопичено грошових коштів на загальну суму 497152,00 гривень.Не маючи можливості закупити все необхідне обладнання та автомобіль, 28.07.2023 року ОСОБА_6 звернулася з вказаним проханням до ОСОБА_4 , який в очах потерпілої мав відповідну ділову репутацію. Реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи корисливі мотиви особистого збагачення ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 в своїй доброчесності та можливості виконати взяті на себе зобов`язання по придбанню товарів, обладнання та автомобілю, при цьому повідомив про необхідність передачі йому грошових коштів для їх придбання, не маючи намірів та можливості виконати зобов`язання з надання вказаної послуги. У подальшому, 01.08.2023 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено) перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , (на проїжджій частині поблизу станції метро Академмістечко) потерпіла передала ОСОБА_4 гроші в сумі 90 000 грн та 1900 доларів США (69 350 тис. грн за курсом Національного Банку України, станом на 1 серпеня 2023 року) як перчу частину коштів за обладнання для потреб військових. В подальшому 03.08.2023 потерпіла переказала на банківський рахунок АТ «Універсал банк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , 38 700 грн, 04.08.2023 на той самий рахунок 162 704 грн., 08.08.2023 на той самий рахунок 100 500 грн., 16.08.2023 на той самий рахунок 34 000 грн. Однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що на території України введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та розуміючи існуючу необхідність в забезпеченні військовослужбовців 32 СМБР 1 МБ ЗС України технічними пристроями та автомобілем, взяті на себе зобов`язання не виконав та розпорядився коштами потерпілого на власний розсуд, тим самим завдавши останній збитку на загальну суму 497 152,00 гривень. Окрім цього, реалізуючи свій злочинний план спрямований заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 шляхом обману, вчиненому повторно ОСОБА_4 18.10.2024 року о 18 год. 22 хв. перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці під час телефонної розмови запевнив потерпілого про можливість придбати паливо в мережі АЗС «ОККО» за вигідними цінами. При цьому ОСОБА_4 словесно та своїми діями сформував у останнього впевненість у вигідності запропонованої ним пропозиції з приводу придбання палива за вигідними цінами в мережі АЗС « ОККО ». Так, 20.10.2023 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переслідуючи корисливі мотиви особистого збагачення та заздалегідь не маючи намірів та можливості виконати зобов`язання з надання вказаної послуги, у зв`язку з відсутністю його у нього такої можливості, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 23000,00 гривень.

Однак ОСОБА_4 , взяті на себе зобов`язання не виконав та розпорядився коштами потерпілого на власний розсуд. Окрім цього, реалізуючи свій злочинний план спрямований заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 шляхом обману вчиненому повторно, ОСОБА_4 переслідуючи корисливі мотиви особистого збагачення, раніше запевнивши ОСОБА_7 у вигідності запропонованого придбання палива за вигідними цінами в мережі АЗС «ОККО», своїми діями сформував у ОСОБА_8 в своїй доброчесності та можливості виконати взяті на себе зобов`язання по оформленню вказаної послуги. Так, 20.10.2023 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , та заздалегідь не маючи намірів та можливості виконати зобов`язання з надання вказаної послуги, у зв`язку з відсутністю його у нього такої можливості, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 23000,00 гривень. Однак ОСОБА_4 , взяті на себе зобов`язання не виконав та розпорядився коштами потерпілого на власний розсуд.

Окрім цього, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви особистого збагачення, запевнив потерпілого ОСОБА_9 в своїй доброчесності та можливості виконати взяті на себе зобов`язання по придбанню обладнання, а саме: дронів марки «DJI», пультів та антен до них, при цьому повідомив про необхідність передачі йому грошових коштів для їх придбання, заздалегідь не маючи намірів та можливості їх виконати.

У подальшому, 07.03.2023 року по АДРЕСА_4 ОСОБА_9 зустрівся особисто з гр. ОСОБА_4 для передачі грошових коштів наручно, за вище вказаний товар розміром в 3000 Євро (116 730 тис. грн за курсом Національного Банку України, станом на 07.03.2023 року). У подальшому в період часу з 27.04.2023 року по 28.04.2023 року шляхом переказу на банківські рахунки ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти на загальну суму 270 000,00 грн. Однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи те, що на території України введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федераціїпроти України та розуміючи існуючу необхідність в забезпеченні військовослужбовців ЗС України технічними пристроями, взяті на себе зобов`язання не виконав та розпорядився коштами потерпілого на власний розсуд. Завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 386 730,00 грн.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами та матеріалами кримінального провадження в сукупності. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Підозрюваний офіційно не працює, а отже не має постійного джерела прибутку у зв`язку з чим існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, що передбаченого п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним орган досудового розслідування вважає що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення покарання за вчинені дії, адже ОСОБА_4 неодноразово змінював місце свого проживання, тим самим сприяв сповільненню досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою зміни наданих показів в досудовому розслідуванні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачено, п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою здобуття грошових коштів для погашення заборгованості перед потерпілими, адже гр. ОСОБА_4 безробітній, має заборгованості та не має постійного джерела доходів. У зв`язку з чим звернулись до суду з клопотанням та просять його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних в ньому.

Підозрюванаий ОСОБА_4 проти клопотання не заперечував та просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 48 КПК України, захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника.

Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Згідно ч. 3 ст. 54 КПК України, відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 1950 року кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину має право захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій власний вибір, або, якщо вона не має коштів для оплати правової допомоги захисника, одержувати таку допомогу безкоштовно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Підозрюваний 10.05.2024 року власноруч написав розписку, у якій вказав, що свої права бажає захищати самостійно та у судовому засіданні про залучення йому захисника не клопотав.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 176 запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення "Чеботарь проти Молдови" від 13.11.2007 р., п. 48), у відповідності до якої слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя, враховуючи наявні докази причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України, наявність обґрунтованої підозри, не вирішує питання про доведеність підозрюваній особі вини та остаточність кваліфікації його дій, що є наступними стадіями кримінального процесу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2023 року за №0004217.

25.04.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість злочину , вважаю, що є достатньо підстав вважати про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може продовжити вчиняти інші злочини або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчий суддя враховує особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, безробітний, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено те, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає меті з якою він застосовується та що саме його застосування позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, як і твердження сторони обвинувачення про неможливість запобігання вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашній арешт.

Таким чином, з огляду на докази, додані до матеріалів клопотання та досліджені у судовому засіданні, а також на обставини, які були з`ясовані під час розгляду клопотання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки саме такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або роботи.

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади власний паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного, на який покласти контроль за виконанням цього запобіжного заходу.

Встановити строк дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, тобто до 08.07.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13.05.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1