17.05.2024
№642/2672/24
№ 1-кс/642/1548/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , винесене в кримінальному провадженні за №0000045 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, про арешт майна -

В С Т А Н О В И В :

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання..

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000045 від 29.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч.3 ст.197-1 КК України, тобто самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Як зазначено у клопотанні, у ході досудового розслідування встановлено, що З аналізу деталізованих відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що суб`єктами державної реєстрації прав упродовж 2019-2020 років прийнято ряд рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Холодногірського району міста Харкова.

Так, державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_4 прийнято рішення з індексним номером 45627634 від 21.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) права власності на гараж № НОМЕР_2 в літ.«Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право:30387351). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_6 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж № НОМЕР_3 , однак без прив?язки до найближчих орієнтирів на місцевості.

При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації 3 ОСОБА_7 24.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража № НОМЕР_2 в літ.«Г-1» на гаражний бокс №1 в літ.«Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 25.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №1 літ.«Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_6 .

У подальшому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 21.09.2020 (реєстровий №2913) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_9 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Крім цього встановлено, що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_4 прийнято рішення з індексним номером 45628026 від 21.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) права власності на гараж № НОМЕР_5 в літ.«Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 30387592). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_6 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж № НОМЕР_5 , однак без прив?язки до найближчих орієнтирів на місцевості. При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 08.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража № НОМЕР_5 в літ.«Г-1» на гаражний бокс №3 в літ.«Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 08.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №3 літ.«Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_6 .

У подальшому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 08.07.2019 (реєстровий №2323) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_10 (РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Також встановлено що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_4 прийнято рішення з індексним номером 45648082 від 22.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) права власності на гараж № НОМЕР_8 в літ.«Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:101 номер відомостей про речове право: 30406330). Державну ресстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_6 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж № НОМЕР_8 , однак без прив?язки до найближчих орієнтирів на місцевості.

При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_12 24.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража № НОМЕР_8 в літ.«Г-1» на гаражний бокс АДРЕСА_2 »). При цьому, до електронної реєстраційної справи 24.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №4 в літ.«Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_6 .

У подальшому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 15.02.2021 (реєстровий №1116) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Крім цього, приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 21.11.2022 (реєстровий № 1420) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_13 (РНОКПП: НОМЕР_9 ).

Також встановлено, що державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації ОСОБА_4 прийнято рішення з індексним номером 45677043 від 25.02.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) права власності на гараж № НОМЕР_10 в літ.«Г-1», загальною площею 22,5 кв.м., по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 30433575). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 14.01.2019 б/н, виданих ФО-П ОСОБА_6 за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гараж № НОМЕР_10 , однак без прив?язки до найближчих орієнтирів на місцевості.

При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта - 1991.

Після цього приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 05.07.2019 проведено державну реєстрацію змін права власності (адресу об?єкта змінено з гаража № НОМЕР_10 в літ.«Г-1» на гаражний бокс №2 в літ.«Г-1»). При цьому, до електронної реєстраційної справи 05.07.2019 додано технічний паспорт та довідку б/н на гаражний бокс №2 в літ.«Г-1», датовані 14.01.2019, видані ФО-П ОСОБА_6 .

У подальшому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 на підставі посвідченого цим нотаріусом договору купівлі-продажу від 05.07.2019 (реєстровий №2311) в цей же день проведено державну реєстрацію права власності на відповідний гаражний бокс за ОСОБА_14 (РНОКПП: НОМЕР_11 ).

Крім цього, встановлено, що приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15 , як державним реєстратором, прийнято рішення з індексним номером 49720147 від 18.11.2019 та проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав) за ОСОБА_16 (РНОКПП: НОМЕР_12 ) права власності на гараж боксового типу АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право: 34184318). Державну реєстрацію проведено на підставі довідки та технічного паспорта від 04.11.2019 за №, виданих ТОВ «ЛІМІНГТОН» за наслідками проведеного обстеження відповідного об?єкта, відображеного в технічному паспорті як гаражний бокс, однак без прив?язки до найближчих орієнтирів на місцевості. При цьому, у згаданих документах вказано про те, що рік будівництва об?єкта -1990.

Згідно листа Департаменту земельних відносин Харківсьої міської ради від 08.03.2024 вбачається, що за наявною в Департаменті інформацією будь-які проєкти рішень ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 або будь-яким іншим фізичним та юридичним особам щодо надання в користування (оренду) або продаж земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 , виконавчими органами Харківської міської ради не готувалися, на розгляд сесії Харківської міської ради не виносилися.

В Реєстрі будівельної діяльності (щодо інформації про технічні інвентаризації) Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва з травня 2011 року відсутня інформація щодо вищевказаних об`єктів будівництва за згаданою адресою, як щодо наявності документів на право проведення будівельних робіт на об`єкті, так і кадастрового номера земельної ділянки під цими гаражними боксами. Водночас, за наявною в Департаменті діловодства Харківської міської ради інформацією, у період з 01.01.2018 до 14.02.2024 включно, звернень від ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 чи інших фізичних або юридичних осіб про надання згоди на розробку проєкту відведення земельної ділянки, на якій розташовані гаражні бокси №№1-4 в літ.«Г-1», АДРЕСА_4 не надходило.

Також з листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради» від 15.02.2024 за №1337/12/24 вбачається, що відповідно до даних відділу збереження технічної документації вказаного комунального підприємства інвентаризаційні та реєстраційні справи за адресою: АДРЕСА_1 (гаражні бокси) не створювалися, не обліковуються та у відділі відсутні.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про наявність зареєстрованих речових прав на земельну ділянку за вказаною адресою.

Вказана державна реєстрація права власності на означені об`єкти нерухомого майна проведена із порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 за відсутності правовстановлюючих документів як на гаражні бокси, так і на земельну ділянку, а також за відсутності виданих в установленому законом порядку документів, які б підтверджували адресу цього об`єкта.

З урахуванням того, що державними реєстраторами проведено державну реєстрацію права власності на окремі індивідуально визначені об`єкти нерухомого майна вперше з відкриттям нового розділу в Державному реєстрі прав та присвоєнням унікального реєстраційного номера, під час розгляду заяв поданих ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 державним реєстраторам слід було керуватися п.41 вищевказаного Порядку, яким встановлено перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, в т.ч.: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, також не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

При цьому, жодних посилань на правовстановлюючі документи, якими б підтверджувалась належність ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 відповідних об`єктів нерухомого майна, наявність документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію вказаних закінчених будівництвом об`єктів, присвоєння їм у встановленому законом порядку відповідної поштової адреси, ні означені технічні паспорти ФО-П ОСОБА_6 та ТОВ «ЛІМІНГТОН», ні інші матеріали реєстраційних справ, всупереч ч.ч.1,3 п.41 Порядку, не містять.

Однак, державну реєстрацію вказаних новозбудованих об`єктів нерухомого майна проведено з використанням вищевказаних технічних паспортів, в яких наведено недостовірні відомості про рік будівництва об`єктів 1991 та 1990, оскільки відповідно до п.42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Разом з цим, рішення про державну реєстрацію прав прийняті всупереч вимог п.42 Порядку.

Так, для проведення державної реєстрації на підставі п.42 Порядку крім технічного паспорта необхідно надати документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної рад відносить, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами (пункт 41 частини першої статті 26 та пункт 26 частини першої статті 43). Стаття 37 вказаного Закону закріплює такі власні (самоврядні) повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту, а також підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Отже, питання щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, в тому числі щодо присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, місцевими радами, законодавцем розглядаються в рамках повноважень місцевих рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою.

Рішенням Харківської міської ради №325/11 від 06.07.2011 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, який був чинним на момент прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав.

Вказаний Порядок визначає на території Харкова єдині правила присвоєння адрес земельним ділянкам і нерозривно зв`язаним з ними будівлям і спорудам, встановлює єдині правила визначення адрес, їх склад і структуру.

Дія Порядку поширюється на всі види адресної інформації (адреси) щодо об`єктів нерухомості всіх форм власності в місті Харкові. Кожному об`єкту нерухомості присвоюється унікальна адреса на території міста Харкова. Відповідно до п.1.4 Порядку адреса об`єкту нерухомості після проведення процедури присвоєння або зміни повинна бути зареєстрована у Єдиному адресному реєстрі міста Харкова.

Адреси присвоюються за заявами юридичних та фізичних осіб - власників об`єктів нерухомості (далі - заявники), відповідних органів місцевого самоврядування, а також органів державної виконавчої влади щодо об`єктів нерухомості державної власності.

Присвоєння, зміна, анулювання адрес здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради, крім адрес земельних ділянок.

Проєкт рішення про присвоєння, зміну або анулювання адрес об`єктів нерухомості готує та виносить на розгляд виконавчого комітету Харківської міської ради управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради відповідно до Регламенту виконавчих органів Харківської міської ради.

З огляду на зазначене, належним документом, який би підтверджував присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси, може бути рішення виконкому Харківської міської ради або довідка (витяг) з Єдиного адресного реєстру міста Харкова.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України в своїй постанові від 20.04.2016 по справі №826/1112/15.

Отже, рішення державних реєстраторів прийняті у зв`язку з самовільним присвоєнням адрес об`єктам нерухомості, що суперечить вищевказаному Порядку. Документи, надані для державної реєстрації права власності не відповідали вимогам законодавства, а отже, не підлягало реєстрації право власності на нерухоме майно.

З показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що згадані гаражні бокси побудовано не в 1991, а приблизно в 2019 році, адже при виїзді на обстеження зазначеної земельної ділянки в 2017 році будь-яких побудов, в тому числі гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , там не було.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 повідомив , що за час його перебування на посаді начальника управління житлового господарства Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, станом на 2017 рік за адресою: АДРЕСА_1 знаходилося несанкціоноване звалище та один занедбаний гараж із заліза розмірами 3,5 на 5 метрів, хто був власником цього гаражу йому невідомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що в 2017 році отримав від двох раніше невідомих чоловіків за грошові кошти письмові дозволи, які ті мали, зокрема, дозвіл від 11.09.2017 за №Г-4-5340/0/168-17 за яким в подальшому дозволено будувати гараж на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Після цього ОСОБА_5 розпочав косметичний ремонт на вже раніше побудованому фундаменті за зазначеною адресою. Зазначає, що там було приміщення гаражу, але в напівзруйнованому стані. Тільки після цього він звернувся з заявою до державного реєстратора та зареєстрував за собою право власності.

Аналогічні покази у якості свідка надала ОСОБА_11 , яка також пояснила, що за грошові кошти придбала у двох раніше невідомих чоловіків дозволи, зокрема, дозвіл від 11.09.2017 за №Л-4-5338/0/168-17. Отримавши цей дозвіл, почала разом з ОСОБА_5 проводити ремонтні роботи аби відбудувати вже раніше розпочатий будівництвом гараж.

Крім цього, з повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей вбачається, що:

- 02.02.2019 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_19 посвідчено довіреність від ОСОБА_20 (РНОКПП: НОМЕР_13 ), за змістом якої останній уповноважив бути його представниками ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ;

- 02.02.2019 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_19 посвідчено довіреність від ОСОБА_21 (РНОКПП: НОМЕР_14 ), за змістом якої останній уповноважив бути його представниками ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ;

- 05.02.2019 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_22 посвідчено довіреність від ОСОБА_23 (РНОКПП: НОМЕР_15 ), за змістом якої останній уповноважив бути його представниками ОСОБА_11 та ОСОБА_5 ;

- 23.02.2019 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_19 посвідчено довіреність від ОСОБА_24 (РНОКПП: НОМЕР_16 ), за змістом якої останній уповноважив бути його представниками ОСОБА_11 та ОСОБА_5 .

В зазначених дозволах адміністрація Холодногірського району, розглянувши звернення ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , та ОСОБА_24 зазначає, що з тильної сторони від входів в під`їзди житлового будинку АДРЕСА_5 , між побудовами житлового будинку та будівлею нежилих приміщень по АДРЕСА_1 мається вільна територія земельної ділянки придомової території, яку можливо використовувати під встановлення гаражу. Про те, ці дозволи не надавали права на використання земельної ділянки для будівництва гаражних боксів за відсутності:

-прийнятого в установленому законом порядку компетентним органом (Харківською міською радою) рішення про відведення земельної ділянки для використання за відповідним цільовим призначенням;

-оформлених правовстановлюючих документів на земельну ділянку з відповідним цільовим призначенням;

-отриманих (зареєстрованих) дозвільних документів про початок будівництва гаражних боксів у межах відповідної земельної ділянки та прийняття збудованих об`єктів в експлуатацію.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що не пам`ятає за яких обставин придбав гаражне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та зазначив, що не має доступу і ніколи не використовував зазначене гаражне приміщення. Не пам`ятає, щоб звертався із заявою про державну реєстрацію права власності саме на це приміщення до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_15 .

Проведеним 10.04.2024 із застосуванням фотозйомки оглядом місця події (території за адресою: АДРЕСА_1 ) встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться побудова, яка має суміжні стіни та спільний дах, розподілена на секції (кожна з яких має окремі металеві двостворчасті двері), зовні схожі на гаражі. Також за вказаною адресою встановлено наявність приміщення прибудови, пофарбованої в рожевий колір, зовні схожої на гаражне приміщення, на дверях якого мається навісний замок.

При цьому, безпідставне проведення в 2019 році державної реєстрації права власності на відповідні новозбудовані об`єкти нерухомого майна, як на гаражі № НОМЕР_17 в літ.«Г-1» та АДРЕСА_4 , за відсутності документів, які б посвідчували право власності або користування відповідною земельною ділянкою, а також документів, які б підтверджували присвоєння відповідної адреси в установленому законом порядку, не спростовує факту самовільного зайняття цієї земельної ділянки, а є лише формою приховування згаданого факту самовільного зайняття.

Наведене у сукупності вказує на вчинення невстановленими на теперішній час особами самовільного будівництва гаражів (гаражних боксів) на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 за відсутності дозвільних документів. Вказані дії містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

В обгрунтування клопотання прокурор вказує, що необхідність арешту об`єктів нерухомого майна з відповідними реєстраційними номерами, щодо яких в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про право власності як на гаражні бокси, пов`язана з тим, що державну реєстрацію права власності на вказані об`єкти (які фактично є об`єктами самочинного будівництва) державними реєстраторами проведено безпідставно. Водночас, факт проведення такої безпідставної державної реєстрації права власності та відповідні, пов`язані з цим, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки дії заявників щодо проведення за ними державної реєстрації права власності на фактично самочинно збудоване майно, подальше укладення цивільно-правових угод на таке майно, були спрямовані на приховування факту самочинного будівництва на відповідній самовільно зайнятій земельній ділянці шляхом створення враження про наявність існуючих об`єктів нерухомого майна. У зв`язку з цим, арешт об`єктів нерухомого майна з відповідними реєстраційними номерами забезпечить фіксацію наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей, які мають доказове значення, та запобігатиме вчиненню перереєстрації права власності на згадані об`єкти на інших осіб.

Відповідні гаражні бокси на земельній ділянці є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме, предметом на яке направлено скоєння злочину, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на нього може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.

Прокурор у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

За клопотанням прокурора особи, у власності яких знаходиться вищевказане майно, не викликались.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Частиною другої цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».

В обгрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на необхідність відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно з метою:

- забезпечення збереження речових доказів.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доведено, що нерухоме майно - гаражні бокси за адресою по АДРЕСА_1 , мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження на:

- об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент звернення з клопотанням містяться відомості про проведену 21.09.2022 державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 як на гаражний бокс АДРЕСА_4 , загальною площею 22,5 кв.м.;

- об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент звернення з клопотанням містяться відомості про проведену 05.07.2019 державну реєстрацію права власності за ОСОБА_14 , як на гаражний бокс №2 в літ.«Г-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м.;

- об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент звернення з клопотанням містяться відомості про проведену 08.07.2019 державну реєстрацію права власності за ОСОБА_10 , як на гаражний бокс №3 в літ.«Г-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м.;

- об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент звернення з клопотанням містяться відомості про проведену 21.11.2022 державну реєстрацію права власності за ОСОБА_13 як на гаражний бокс №4 літ «Г-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 22,5 кв.м.

- об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент звернення з клопотанням містяться відомості про проведену 18.11.2019 державну реєстрацію права власності за ОСОБА_16 як на гараж боксового типу АДРЕСА_4 , загальною площею 180,7 кв.м.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п» яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1