Справа № 755/6720/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2024 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000846 від 09.03.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця поселення Хуторський РФ, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, зокрема:

-вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.09.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі (17.06.2021 року звільнений по закінченню строку відбування покарання);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим 21.09.2018 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив умисний злочин за наступних обставинах.

Так, 09.03.2024 року ОСОБА_3 , перебуваючи поруч державного закладу дошкільної освіти, дитячий садок № 454, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та підпорядковується управлінню освіти Дніпровської РДА, приблизно о 18:45, з метою таємного викрадення чужого майна переліз через паркан на територію закладу.

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до вікна першого поверху дитячого навчального закладу та, взявши до рук цеглину, що знаходилась поруч, розбив скло, після чого заліз в середину приміщення, тим самим незаконно проник до приміщення ДЗДО № 454.

У подальшому, ОСОБА_3 , впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, вибравши об`єктом свого злочинного посягання змішувач для раковини «Globus Lux нержавіюча сталь SBT1 -101» вартістю 700 грн, та кран для душа одноручний «DOMINO BLITZ DBC-105N хром силумін» вартістю 935 грн, що знаходились в вище вказаному навчальному закладі, реалізуючи єдиний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна підійшов до стіни в яку були вмонтовані речі, та зірвав їх з кріплення, після чого поклав до рюкзака який тримав при собі.

Після чого переліз через вікно в зворотньому напрямку, вчинивши усіх дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак розпорядитися викраденим майном не зміг з причин, що не залежали від волі останнього, оскілки був затриманий працівником охорони.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 міг завдати управлінню освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (), матеріального збитку на загальну суму - 1 635 грн 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 09.03.2024 року, близько 18:45, переліз через паркан на територію дитячого садочка АДРЕСА_3 , підійшов до вікна першого поверху дитячого навчального закладу, взяв до рук цеглину, розбив скло та заліз в середину приміщення, тим самим незаконно проник до приміщення. В середині приміщення підійшов до стіни, в яку були вмонтовані змішувач для раковини «Globus Lux нержавіюча сталь SBT1 -101» та кран для душа одноручний «DOMINO BLITZ DBC-105N хром силумін», зірвав їх з кріплення та поклав до рюкзака який тримав при собі. Після чого переліз через вікно в зворотньому напрямку, однак, був зупинений працівниками охорони, у зв`язку з чим не зміг вчинити крадіжку. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю; дані про його особу, зокрема: не одружений; без постійного місця проживання; працює не офіційно (зі слів); під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин з проникненням у приміщення та під час воєнного стану в державі; не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником охорони; думку сторони обвинувачення, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, думку представника потерпілого, яка підтримала думку прокурора з приводу призначення покарання обвинуваченому та зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки злочин не було доведено до кінця та викрадене майно було повернуто. Відповідно до судової доповіді філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області Калуського районного центру № 1 ОСОБА_3 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Крім того, зазначено, що з огляду на багаторазовість притягнення ОСОБА_3 до кримінальної та адміністративної відповідальності можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_3 не усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 у ході судового розгляду як щире каяття, про яку зазначав прокурор у обвинувальному акті та у судовому засіданні, судом встановлено не було.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненому, розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненні певного кримінального правопорушення, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, у межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімально визначеному інкримінованою статтею розмірі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11.03.2024 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/18035-НЗПРАП від 25.03.2024 року у сумі 1514 грн 56 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- цеглину, змив з правої та лівої руки ОСОБА_3 - знищити;

- рюкзак темно синього кольору - повернути ОСОБА_3 ; - кран для душа одноручний «DOMINO BLITZ DBC-105N хром силумін», змішувач для раковини «Globus Lux нержавіюча сталь SBT1 -101» - залишити власнику. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, представнику потерпілого та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1