Справа № 464/958/24
пр.№ 1-кс/464/248/24
У Х В А Л А

26 лютого 2024 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області,

у с т а н о в и в :

заявник звернулась до слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова зі скаргою, яка надійшла поштовим відправленням 12 лютого 2024 року, в якій просить зобов`язати слідчого органу досудового розслідування (уповноважену особу) ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі поданої нею заяви від 24.01.2024.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 21 лютого 2024 року № 13/24 та згідно з протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді скарга передана слідчому судді ОСОБА_1 .

У зв`язку із неявкою учасників справи фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність дізнавача, слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, згідно із ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, і саме відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для її розгляду.

Справа призначалась до розгляду на 26.02.24., однак заявник у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про неможливість взяти участь з "об`єктивних причин", не забезпечила явку захисника та не подала клопотання про участь в розгляді скарги в режимі відеоконференції.

У порядку ст.135 КПК України заявник належним чином повідомлялсь про розгляд скарги, необхідність обов`язкової участі при її розгляді; натомість на розгляд скарги не з`явилась, проігнорувала виклик суду, зазначивши у поданій заяві від 21.02.24, отриманій судом 22.02.24., про відсутність заборони у процесуальному законі на розгляд скарги без участі особи, яка її подала, усупереч вимогам ч.3 ст.306 КПК України.

Як урегульовано ч.5 ст.9 КПК України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України»). Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

За правилами ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 9901/365/19 сформульовано правовий висновок про те, відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше п`яти днів з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У ч.2 ст.307 КПК визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності заявника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам ч.3 ст.306 КПК України.

Відкладення розгляду скарги призведе до порушення строку, встановленого ч.2 ст.306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у ч.1 ст. 307 КПК, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у п.2 ч.1 ст.7, ст.9 КПК засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з ч.2 ст.19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зазначеній ситуації слідчий суддя позбавлений можливості розглянути скаргу з дотриманням передбаченого КПК порядку. Адже будь-яке з прийнятих ним рішень суперечитиме тій чи іншій нормі процесуального права.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги вжиття слідчим суддею всіх можливих заходів для повідомлення заявника, поведінку останньої, яка, отримавши доступ до правосуддя, на розгляд скарги до суду не з`явилась, участі свого захисника не забезпечила, не звернулась до слідчого судді з клопотанням про проведення розгляду скарги в дистанційному провадженні, розцінюється слідчим суддею як підстава для відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4