Провадження №: 1-кп/336/82/2024
УХВАЛА
2 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника цивільного відповідача ОСОБА_4 ,
цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвокат ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, що працюює водієм в товаристві з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,
за ознаками ч. 2 ст. 309 КК України,
ОСОБА_7 слідчим Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за таких обставин.
31 грудня 2019 року, приблизно о 13 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 за кермом підйомного механізму ASPM HIDRO-MAK SCK-14 (спеціальний вантажний-спеціальний сміттєвоз-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Магістральній зі сторони автодороги Харків-Сімферополь в напрямку вул. Іванова в м. Запоріжжі в межах своєї смуги із пасажирами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
В той же час водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з пасажиром ОСОБА_10 в салоні здійснював рух по вул. Магістральній в районі прохідної казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» в попутному напрямку з водієм ОСОБА_7 та виїхав на зустрічну смугу руху, почавши виконувати маневр обгону підйомного механізму ASPM HIDRO-MAK SCK-14.
Водій ОСОБА_7 , який мав об`єктивну можливість своєчасно виявити автомобіль «Ford Mondeo», що при здійснення маневру обгону виїхав на зустрічну смугу руху, сам змінив напрямок руху вліво, виїхавши на зустрічну смугу руху в порушення вимог пункту 10.1 «Правил дорожнього руху України», відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення лівої бічної частини підйомного механізму під керуванням ОСОБА_7 та правої задньої бічної частини автомобіля під керуванням ОСОБА_5 , що потягло виїзд автомобіля під його керуванням за межі проїзної частини та зіткнення з електроопорою передньою частиною транспортного засобу та зупинення.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пункту 10.1 «Правил дорожнього руху України», за висновками інженерно-транспотрної експертизи, перебуває у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому діалізу правої плечової кістки, які є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Крім вказаної шкоди здоров"ю, потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці підборіддя з переходом в ліву щічну ділянку, на нижній губі, на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки в нижній третині, які є легкими тілесними ушкодженнями.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 в порядку ст. 291 КПК України надійшов до суду 3 лютого 2020 року та переданий в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 2 травня 2024 року обвинувачений звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня коли сталася подія злочину, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст. 49 КК України обчислюється трьома роками у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Прокурор не заперечує проти задоволення означеного клопотання, зауваживши на тому, що за формальними критеріями наявні матеріальні та процесуальні передумови для прийняття вказаного рішення.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вбачає всі підстави для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.
Згідно із ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності внормовані Розділом ІХ Кримінального кодексу України.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
За змістом ч. 2 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Інкриміновані обвинуваченому кримінально карані дії утворюють диспозицію частини першої статті 286 КК України, яка в розумінні ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Санкцією частини статті обвинувачення передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.
Таким чином, суд погоджується з наявними матеріальними передумовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Параграфом другим Розділу 24 КПК України внормовано процедуру звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлений статтею 286 КПК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288).
Наведене правило повністю узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 44 КК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
За змістом частини 3 ст. 285 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України процесуальним наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження (кримінальне провадження закривається судом, зокрема: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності).
Наведені положення кримінального процесуального законодавства свідчать про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого у випадку звільнення його від кримінальної відповідальності.
Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує, як випливає із змісту частини 8 ст. 284 КПК України.
Як зазначено судом, автором клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є саме обвинувачений, в добровільності волевиявлення якого переконався суд під час судового розгляду цього клопотання, що дає суду всі підстави констатувати наявність безумовної згоди ОСОБА_7 як із звільненням від кримінальної відповідальності, так і з закриттям кримінального провадження.
Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, як випливає із змісту ч. 2 ст. 288 КПК України.
Потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_6 віднесли вирішення цього клопотання на розсуд суду.
Як випливає із змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» , у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
З наведених роз`яснень, які узгоджуються із змістом ст. 129 КПК України про те, що цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові, слідує відсутність права суду розв`язувати цивільний позов в кримінальному провадженні, яке закривається.
У зв"язку з викладеним цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.
При цьому потерпілому слід роз`яснити, що згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Підстав для розподілу процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз, в силу ст. 124 КПК України немає.
Керуючись ст. ст. 284-288, 314, 395 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрити.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2020 року на підйомний механізм ASPM HIDRO-MAK SCK-14 (спеціальний вантажний-спеціальний сміттєвоз-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням права користування ним власником та іншими довіреними особами, скасувати.
Речовий доказ - підйомний механізм ASPM HIDRO-MAK SCK-14 (спеціальний вантажний-спеціальний сміттєвоз-С), реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у головного механіка ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» ОСОБА_11 , передати власнику - товариству з обмеженою відповідальністю «Вельтум-Запоріжжя» за належністю.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1