Провадження № 1-м/761/1/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, в інтересах якої подано скаргу - ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 до Об`єднаних Арабських Еміратів,

у с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 до Об`єднаних Арабських Еміратів (далі - ОАЕ).

Скаргу обґрунтовано тим, що постановою Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 прийнято рішення про видачу ОСОБА_5 до ОАЕ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 399/1 Кримінального кодексу ОАЕ.

Однак вказане рішення прокурора захисник вважає незаконним, оскільки, на думку останнього, воно прийнято всупереч обставин, які унеможливлюють видачу ОСОБА_5 .

Однією з обставин захисник вказує прийняття такої постанови до остаточного вирішення питання про надання ОСОБА_5 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, оскільки 07.07.2023 ОСОБА_5 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем у зв`язку із переслідуванням його громадянином Російської Федерації.

Іншою обставиною, як стверджує у своїй скарзі захисник, є прийняття постанови не дивлячись на закінчення передбачених законом України строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, за який запитано видачу.

Відтак, з метою захисту прав ОСОБА_5 захисник просив скасувати постанову Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 до ОАЕ.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення скарги та скасування постанови про видачу ОСОБА_5 до ОАЕ, зазначивши, що вказана постанова є обґрунтованою, екстрадиційну перевірку проведено в повному обсязі, обставин, які б унеможливлювали видачу ОСОБА_5 , не встановлено.

Слідчий суддя, заслухавши доводи захисника, особи, в інтересах якої подано скаргу, заперечення прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України при розгляді скарги не досліджується питання про винуватість та не підлягає перевірці законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Відтак, з урахуванням вищевказаної норми слідчий суддя не здійснює перевірку законності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності компетентними органами ОАЕ.

Іноземною стороною 22.08.2017 видано міжнародний ордер на арешт за № НОМЕР_1 відносно громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Червоного оповіщення Генерального Секретаріату Інтерполу № А-4128/5-2017 ОСОБА_5 перебував у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до ОАЕ для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 216/2-4-6, 217, 218, 399/1 КК ОАЕ (підробка офіційних та неофіційних документів, шахрайство та використання цих документів з метою заволодіння чужими коштами).

Працівниками поліції Святошинського УП ГУНП у м. Києві 02.07.2022 на підставі Червоної картки НЦБ Інтерполу від 04.05.2017 № A - 4128/5-2017 громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208, 582 КПК.

До Київської міської прокуратури з Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів ОАЕ про видачу громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

Інкриміновані компетентними органами ОАЕ злочини, передбачені ст. 216/2-4-6, 217, 218 КК ОАЕ, відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1, 4 ст. 358 КК України, і не є екстрадиційними, оскільки не передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року.

Інкримінований компетентними органами ОАЕ злочин, передбачений ст. 399/1 КК ОАЕ, є екстрадиційним, оскільки відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання на строк понад один рік позбавлення волі.

Інкриміновані ОСОБА_5 злочини не належать до військових злочинів і не носять політичного характеру, останній до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, раніше не судимий.

Згідно з положенням ст. 587 КПК екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою.

Частиною 1 ст. 589 КПК передбачено перелік підстав, які перешкоджають видачі особи іноземній державі, зокрема, у разі якщо закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, за який запитано видачу; наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З наданих сторонами матеріалів вбачається, що на час прийняття постанови Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 до ОАЕ не встановлено передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України підстав, які б перешкоджали його видачі.

Доводи захисника щодо незаконності постанови від 15.08.2023, оскільки 07.07.2023 ОСОБА_5 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем, слідчий суддя не бере до уваги у зв`язку з відсутністю таких відомостей на день прийняття рішення про видачу ОСОБА_5 , що підтверджується листами Державної міграційної служби України від 21.07.2023 та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 28.07.2024, відповідно до яких ОСОБА_5 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Іншу обставину, якою захисник обґрунтовує незаконність постанови від 15.08.2023, а саме закінчення передбачених законом України строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, за який запитано видачу, слідчий суддя також вважає безпідставною, оскільки відповідно до висновку від 09.05.2023, отриманого за наслідками екстрадиційної перевірки, інкримінований компетентними органами ОАЕ злочин, передбачений ст. 399/1 КК ОАЕ, відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.

Водночас, у відповідності до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК, на день формування вказаного висновку відносилося до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки передбачало покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що з урахуванням ст. 49 КК свідчить про можливість звільнення від кримінальної відповідальності лише після спливу п`ятнадцяти років.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

У той же час, долучені сторонами матеріали містять відомості щодо зупинення перебігу такої давності, а саме перебування ОСОБА_5 з 04.05.2017 у міжнародному розшуку.

Таким чином, передбачений ст. 49 КК строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ст. 399/1 КК ОАЕ (ч. 4 ст. 190 КК України), не минув.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 до ОАЕ відповідає вимогам КПК та на день її постановлення були відсутні підстави, які б перешкоджали прийняттю такого рішення та видачі особи.

За таких обставин скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 7, 9, 395, 589-591 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Генерального прокурора ОСОБА_7 від 15.08.2023 про видачу (екстрадицію) громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_5 до Об`єднаних Арабських Еміратів залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1