1-кп/465/858/24
Вирок

Іменем України

24.04.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Басівка Пустомитівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2023 за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 01.02.2024 близько 01:30 год., будучи засудженим вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2023 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, перебуваючи біля гаражного кооперативу, що поблизу будинку АДРЕСА_2 , незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту, полімерний пакет (згорток) з пазовим замком, із вмістом кристалічної речовини білого кольору, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/107-24/2260-НЗПРАП від 29.02.2024 є особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, масою 0,5701 грама, обіг якої відповідно до Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" заборонено.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, просив суворо не карати. Показав суду, що дану речовину знайшов на вулиці та зберігав при собі, мети збуту не мав.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який відповідно до довідки №95 від 08.02.2024 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та відповідно до довідки №93 від 08.02.2024 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, є раніше судимим за кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно із ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу. При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. За сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2023 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки; на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном строком на один рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Даний злочин ОСОБА_4 вчинив 01.02.2024, тобто під час встановленого судом іспитового строку.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин в період іспитового строку, суд приходить до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги, що попереднє покарання визначене у вироку Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2023 у виді обмеження волі, а нове покарання у новому вироку призначено у виді позбавлення волі, для потреб застосування ст.71 КК України покарання у виді обмеження волі підлягає переведенню у позбавлення волі з урахуванням співвідношення, визначеного у п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

З урахуванням встановленого суд вважає за необхідне частково приєднати ОСОБА_4 до нового покарання не відбуте покарання у виді двох місяців обмеження волі, що з урахуванням положень ст.72 КК України становить один місяць позбавлення волі.

При цьому, остаточне покарання у такому випадку, визначене на підставі ст.71 КК України, становить один рік один місяць позбавлення волі, що відповідає вимогам ч.4 ст.71 КК України, адже таке покарання є більшим від призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (враховуючи, що 2 роки обмеження волі при переводі у позбавлення волі згідно положень ст.72 КК України становить 1 рік позбавлення волі, що є меншим від остаточного покарання за новим вироком).

Цивільний позов у справі не заявлено.

З урахуванням положень ст.124 КПК України витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись ст.370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.04.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Речовий доказ - згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,5701 грам - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) гривню 84 коп.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1