Справа № 314/1581/22
Провадження № 1-кп/314/88/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 01.07.2022 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Микільське, Вільнянський район, Запорізька область, громадянина України, який має середню освіту, не працює, розлучений, на утриманні має малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , моб. тел. НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

починаючи з грудня 2021 року по червень 2022 рік, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання: по АДРЕСА_2 , умисно, вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , домашнє насильство, що полягало у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою.

Так, 05.12.2021, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання: по АДРЕСА_2 , влаштував сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував, штовхав, чим скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

За вищевказаним фактом 05.12.2021 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 833523, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 05.12.2021 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 833524, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - невиконання тимчасового заборонного припису АА 186493 від 05.12.2021- заборону у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_6 .

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.02.2022 справа № 314/5694/21, об`єднано справу № 314/5694/21 про адміністративне правопорушення за протоколом серії ВАБ № 833523 від 05.12.2021 та протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 833524 від 05.12.2021 по справі № 314/5697/21, в одне провадження, та присвоєно об`єднаній справі № 314/5694/21; визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. та стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок в дохід держави.

В подальшому, 17.01.2022 о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання: по АДРЕСА_2 , вчинив сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , що проявились в словесних образах нецензурною лайкою, погрозами.

За вищевказаним фактом 18.01.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 915397, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.05.2022 справа № 314/287/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням, на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, 25.04.2022 о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання: по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував.

За вищевказаним фактом 25.04.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 915481, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Також, 09.05.2022 о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем проживання: по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 , що проявились в образах нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою.

За вищевказаним фактом 09.05.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 915513, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.05.2022 справа № 314/911/22, визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень серії ВАБ № 915481 від 25.04.2022; серії ВАБ № 915513 від 09.05.2022, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.00 коп. на користь держави та стягнено судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок в дохід держави.

Крім того, 20.05.2022 о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись по АДРЕСА_2 , пошкодив вікно у будинку співмешканки ОСОБА_6 , влаштував конфлікт та викрав акумулятор зі скутера.

За вищевказаним фактом 26.05.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАБ № 392326, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.06.2022 справа № 314/1037/22, визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн.00 коп. на користь держави та стягнено судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок в дохід держави.

Отже, систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_3 , спричинили потерпілій ОСОБА_6 , психологічні страждання.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Умисні дії обвинуваченого за фактом домашнього насильства, який мав місце з грудня 2021 року по червень 2022 року, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого кримінального правопорушення та відповідно до розділу Особливої частини КК України є кримінальними правопорушеннями проти життя та здоров`я особи.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він має середню освіту, розлучений, на утриманні має малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключений з військового обліку 26.04.2022 на підставі п.п. 3 п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 має середню освіту, не працює, розлучений, на утриманні має малолітню доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, виключений з військового обліку 26.04.2022 на підставі п.п. 3 п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», є в наявності обставина, яка пом`якшує кримінальну відповідальність, а також позицію прокурора, який вважає за можливе застосувати до обвинуваченого міру покарання не пов`язану з ізоляцією його від суспільства, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України із застосуванням випробування, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що ж до позиції суду про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 при призначенні покарання положення ст. 75 КК України, то суд зазначає наступне:

Згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд, враховує його поведінку як під час проведення досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаянні, причому, - щире каяття, як обставина, яка пом`якшує кримінальну відповідальність, - була врахована при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення (прокурора), який просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні ОСОБА_7 ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75, (іспитовий строк терміном на 1 рік), п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (заходи процесуально - обмежувального характеру), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо позиції прокурора, яка вважає за можливе застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.

Суд вважає, що в інтересах потерпілої ОСОБА_6 , на обвинуваченого ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме: направлення його для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.

Контроль за виконанням засудженим програми для кривдників, до якого застосовано обмежувальні заходи, покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

29.02.2024