КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 127 КК України

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_10

та захисника - ОСОБА_9 , які брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 07 березня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора відділу офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та продовжив обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , кожному окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 05 травня 2024 року включно, з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив з того, що у відповідних клопотаннях прокурора, викладені обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, а також обґрунтування неможливості запобігання таким ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що в судовому засіданні доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , під вартою, не зменшилися, а саме ризик переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі кожного обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке їм інкримінуються, а тому суд дійшов до висновку про відсутність, на даний час, підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , відносно кожного окремо, подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року в частині продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; постановити нову ухвалу, якою застосувати до всіх обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., зокрема:

відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 ;

відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_4 .

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що постановлена без повного з`ясування всіх обставин справи, всупереч вимогам КПК України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що з наданих до суду стороною обвинувачення матеріалів, які були досліджені в судовому засіданні, у жодному із них не міститься будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у подальшому могли би переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, у своїх апеляційних скаргах захисник зазначає про те, що в судовому засіданні під час вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вважає апелянт, під час розгляду клопотань прокурора про продовження строку тримання під вартою не було наведено жодного підтвердженого факту, який би доводив існування ризику ухилення обвинувачених від правосуддя, навпаки, а ні прокурором, а ні судом, не взято до уваги, що кожен з них, є громадянином Туніської Республіки, але при цьому багато років проживає в Україні, на підставі посвідки на тимчасове проживання, у кожного є дружина та малолітні діти.

Вказує захисник і на те, що кримінальним процесуальним законом передбачено, що для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор повинен кожного разу доводити крайню необхідність застосування такого запобіжного заходу, посилатися на докази та обґрунтовувати неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, проте, навіть із плином судового розгляду, прокурор продовжує посилатися на застарілі та неактуальні на цей час обставини, без посилання на конкретні докази.

Окрім цього, як зазначає захисник обвинувачених посилається на те, що судом першої інстанції залишені без необхідної уваги, подані стороною захисту докази щодо особи кожного із обвинувачених, які нівелюють зазначені судом ризики а саме те, що ОСОБА_5 за професією є лікарем - реабілітологом, має стабільне джерело доходу, оскільки є власником мережі приватних клінік «ІНФОРМАЦІЯ_10», в яких надає безкоштовну допомогу для військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_9, які потребують реабілітації. ОСОБА_5 здобув вищу освіту на території України, де проживає на законних підставах більше 12 років, на його утриманні перебуває дружина та п`ятеро неповнолітніх дітей, які потребують його батьківського догляду та піклування, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 також мають стабільне джерело доходу, оскільки їх рідний брат є власником мережі приватних клінік «ІНФОРМАЦІЯ_10», багато років проживають Україні, де закінчили вищий навчальний заклад, обоє мають цивільних дружин, які є громадянками України та по двоє малолітніх дітей, які народилися та проживають в Україні.

Обвинувачений ОСОБА_12 до затримання також мав стабільне джерело доходу, працюючи в таксі, а тому міг забезпечити себе та свою сім`ю засобами для існування. Тривалий час проживає проживав на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання, має цивільну дружину, яка є громадянкою України та малолітню дитину, яка народилась та проживає в Україні. Крім цього, ОСОБА_12 має хронічне захворювання, яке на даний час загострилося, а в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» неможливо забезпечити відповідне лікування, через відсутність медичних фахівців, необхідного обладнання та медикаментів.

Звертає увагу захисник і на те, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 подали заяви на ім`я Президента України, заяви про бажання брати участь у військовій операції щодо визволення України.

З урахуванням цих та інших, наведених у скаргах, обставин, сторона захисту вважає, що належна процесуальна поведінка кожного із обвинувачених, може бути забезпечена іншими, більш м`якими запобіжними заходами, зокрема домашнім арештом у нічний час доби.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав свої апеляційні скарги та просив їх задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційних скарг захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_14 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання в апеляційних скаргах сторони захисту на те, що стороною обвинувачення, не було надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини та дані про особу кожного із обвинувачених, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо відсутності передбачених законом ризиків, які б могли служити підставами для продовження строку тримання останніх під вартою та наявності підстав, виходячи з наведених у скаргах даних про особу кожного із обвинувачених, для застосування до них більш м'якого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, то вони також не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення суду першої інстанції щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою містить у собі належні мотиви для його ухвалення, з урахуванням вимог, передбачених не лише ст. 177 КПК України, а й ст. 178 цього Кодексу, яка зобов`язує суд оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців, майновий стан та стан здоров'я, наявність судимостей та інші обставини, а тому колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для спростування висновків суду першої інстанції про те, що наявність встановлених ризиків, а також конкретних обставин кримінального провадження, унеможливлює застосування до обвинувачених, іншого більш м'якого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, оскільки жоден з цих запобіжних заходів, не зможе запобігти вказаним ризикам.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про особу кожного із них, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 05 травня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги їх захисника - адвоката ОСОБА_9 , - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року, відповідно до якої суд продовжив строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , кожному до 05 травня 2024 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 756/2724/22

Номер провадження:11-кп/824/3237/2024

Категорія: ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_15

Доповідач - суддя ОСОБА_1