Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/164/2024 Справа № 641/1239/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого,

має неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

військовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 15.12.2022 року у денний час доби у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року та Указами Президента України № 133/2022, № 259/2022, № 341/2022, № 573/2022, № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», перебував в приміщенні кафе «У Фарида» в буд. АДРЕСА_3 , де познайомився з ОСОБА_8 , та почав спільно з ним вживали алкогольні напої.

Того ж дня, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , звернув увагу на мобільний телефон ТМ «Xiaomi» модель «Redmi 9С», що випав у ОСОБА_8 з кишені. В цей момент у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон ТМ «Xiaomi» модель «Redmi 9С», колір «Midnight Gray» 3GB RAM, 64 GB ROM. IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 вартістю 3332 грн. та поклав у кишеню належної йому куртки.

Після чого, ОСОБА_5 , покинув місце вчинення злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені злочину визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив, що в 15.12.2022 року, близько 13 год. він під час обідньої перерви знаходився в районі Кінного ринку в м.Харкові, де зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_8 , який запропонував йому спожити алкогольні напої. Він погодився на пропозицію нового знайомого та вони зайшли в кафе. Після того, як вони деякий час вживали алкогольні напої, він звернув увагу на те, що у ОСОБА_9 випав з кишені мобільний телефон. Вказаний мобільний телефон він вирішив забрати та поклав його до кишені своєї куртки, та пізніше розпорядився ним на свій розсуд. Зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому та осуджує скоєне ним діяння. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його цивільна дружина та мати його дитини має проблеми зі здоров`ям та не зможе самостійно утримати їх спільного сина. Просив врахувати, що він хоч і не був офіційно працевлаштованим на час затримання, однак постійно працював будівельником та був єдиним годувальником у родині.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_8 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КК України не заперечував. Матеріальних претензій до обвинуваченого не заявляв. При ухваленні вироку суду покладався на розсуд суду.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому і його покази повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені та вони вважали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, не одружений, має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, визнання вини та щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ненастання від його дій тяжких наслідків, позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання обвинуваченому та відсутністю матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, та наявність обставини що пом`якшує покарання, вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання на максимальний термін, визначений законом - строком на 3 роки та покласти обов`язки відповідно до ч. 1,2 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, має забезпечити виправлення та попередження скоєння ОСОБА_5 нових злочинів та надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючу його відповідальність обставину, а також ставлення до скоєного, висловленого в ході судового розгляду.

Відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, запобіжний захід відносно нього у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» слід змінити, звільнивши його з-під варти негайно та до набрання вироку законної сили обрати запобіжний захід в виді особистого зобов`язання.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує ОСОБА_5 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 07.02.2024 року по фактичну дату звільнення з-під варти, включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки від 23.01.2023 року про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-23/1300-ТВ становлять 755 грн. 12 коп., які повинні бути стягнуті з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: з`являтись за кожною вимогою до прокурора та(або) суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини повідомити про це посадову особу чи орган що здійснив виклик; повідомляти вищезазначені органи про зміну місця проживання та місця роботи до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.02.2024 року по 27.03.2024 року, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20.01.2023 року на мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» модель «Redmi 9С», колір «Midnight Gray» 3GB RAM, 64 GB ROM. IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 .

Речовий доказ - мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» модель «Redmi 9С», колір «Midnight Gray» 3GB RAM, 64 GB ROM. IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 згідно до розписки від 21.01.2023 року - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя - ОСОБА_1