Справа № 309/555/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/80/24 за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29.01.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000029 від 27.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України та накладено арешт на тимчасового вилучене майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме: транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_6 та на облицювальний камінь (рвана плитка) в кількості 18 піддонів, який завантажено на причеп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , які передано на зберігання до Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області за адресою м. Хуст, вул. Івана Франка, б/н.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що у провадженні СВ Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000029, внесеного 27.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2024 біля 16 год 30 хв працівниками СРПП Виноградівського РВ ГУ НП в Закарпатській області на автодорозі сполучення Мукачево-Рахів біля АЗС «WOG» по вул. Львівській, що в м. Хусті, було зупинено вантажний автомобіль марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_3 , на якому знаходився облицювальний камінь в кількості 18 піддонів.

26.01.2024 проведено огляд місця події, в ході якого біля АЗС «WOG» по вул. Львівській, що в м. Хусті, був виявлений та вилучений транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , на якому знаходився облицювальний камінь (рвана плитка) в кількості 18 піддонів та які поміщенні на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобі ГУ НП в Закарпатській області за адресою м. Хуст, вул. Івана Франка, б/н,

-2-

29.01.2024 постановою прокурора кримінальне провадження № 0000072 від 27.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України об`єднано з кримінальним провадженням № 0000029 від 27.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником причепа марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , являється ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_2 .

Клопотання слідчого мотивовано тим, що вказане у клопотанні майно являється засобами та безпосередніми предметами вчиненого кримінального правопорушення, та є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому на такі слід накласти арешт. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, псування, знищення, перетворення та відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зазначене у клопотанні майно являється засобами та безпосередніми предметами вчиненого кримінального правопорушення та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, тому з урахуванням можливості використання вилученого майна як доказів у кримінальному провадження, з метою збереження речового доказу, а також для досягнення повноти та всебічності у даному кримінальному провадження, прийшов до висновку про наявність достатність підстав для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі представник власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді від 29.01.2024. Вважає, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, власниками якого являється ОСОБА_8 й ОСОБА_6 , є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Законність ухвали в частині накладення арешту на піддони з каменем власниками транспортних засобів не оспорюються. Крім того, звертає увагу, що його довірителі займаються законними перевезеннями та не порушують закон. Власник транспортного засобу марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , та власник причепу марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_6 , не мають відношення до кримінального провадження й не перебувають в жодному статусі, оскільки не порушують закон та являються законослухняними громадянами. Судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що органом досудового розслідування не долучено до клопотання ухвали про надання дозволу на проведення обшуку вищевказаних транспортних засобів, не надано доказів та пояснень стосовно наявності обставин, визначених ч. 3 ст. 233 КПК України, які б давали органу досудового розслідування право на проведення такого огляду без ухвали слідчого судді. Прокурор не довів існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України правових підстав для накладення арешту на майно, вказане у клопотанні, оскільки не надано доказів, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. У випадку наявності постанови

-3-

про визнання вказаних автомобіля та причепа речовими доказами, вона є формальною. Окрім іншого, звертає увагу на те, що вказані у клопотанні транспортні засоби знаходяться на відкритому повітрі під опадами, у зв`язку з чим руйнується лакофарбове покриття, втрачаються технічні характеристики в цілому, що в подальшому призведе до матеріальних витрат, пов`язаних з відновленням технічного стану транспортного засобу та причепа. Також наголошує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 займаються виключено законними перевезеннями, займаються законною господарською діяльністю і за час перебування транспортних засобів під арештом вони втратили прибуток, оскільки замовлення на перевезення скасовуються. Крім того, використання транспортних засобів являється джерелом доходів, необхідних для утримання сім`ї, тим більше, що автомобіль використовується для забезпечення побутових потреб, тому заборона користування та розпорядження ними призведене до зупинення підприємницької діяльності та поставить сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в скрутне матеріальне становище. Більш того, слідчим у клопотанні не зазначено, які саме слідчі дії необхідно провести із вказаними в клопотання транспортними засобами.

Судове провадження розглядається за відсутності власника майна ОСОБА_8 та його представника-адвоката ОСОБА_9 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна адвоката ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власників майна адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки слідчого судді в частині накладення арешту на вилучений під час проведення огляду місця події від 26.01.2024 облицювальний камінь (рвана плитка) в кількості 18 піддонів, шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування, ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно, до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 -173 КПК України.

За приписами до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

-4-

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Враховуючи положення ст. 167 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі, документи, гроші, які відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже, у випадку тимчасового вилучення під час обшуку в підозрюваного речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Колегія суддів уважає, що вищевказані вимоги Кримінального процесуального кодексу України не були дотримані в повному обсязі як слідчим, що вносив клопотання, так і слідчим суддею, що його розглядав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що в провадженні СВ Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000029, внесене 27.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події від 26.01.2024, а саме: транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , причіп марки «KOEGEL»,

-5-

чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником якого являється ОСОБА_6 та на облицювальний камінь (рвана плитка) в кількості 18 піддонів, який завантажено на причеп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , які передано на зберігання до Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області за адресою м. Хуст, вул. Івана Франка, б/н, яке, як зазначено в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Разом з тим, матеріали судового провадження не містять відомостей про те, що вилучене у ході огляду місця події 26.01.2024 майно - транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 та причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_6 з документами до них, є матеріальними об`єктами, які були відповідно, знаряддями та засобами вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення.

Прокурор в суді першої інстанції при розгляді клопотання про арешт майна, у порушення вимог ст. 171, 173 КПК України не надав доказів та документів, яким обґрунтував доводи клопотання про арешт транспортного засобу марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причепа марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , що були тимчасово вилучені в ході огляду місця події від 26.01.2024. Не надав таких документів та доказів прокурор і при розгляді апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді від 29.01.2024.

Як встановлено при розгляді клопотання та не заперечується органом досудового розслідування, що вилучені 29.01.2024 під час огляду місця події транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , мали статус тимчасово вилученого майна. Отже, слідчий у клопотанні мав право ставити питання про накладення арешту на вказане майно, при умові, що воно відповідає критеріям, указаним в ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України. Ні в клопотанні слідчого про арешт майна, ні в ухвалі слідчого судді не наведено будь-яких даних про те, що вилучені під час огляду місця події транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , разом з документами на право власності, мали ознаки визначені в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Як убачається зі змісту клопотання слідчого, у такому не вказується на те, чи відповідає майно, на яке слідчий просить накласти арешт, передбаченим ст. 98 КПК України критеріям, у тому числі, не зазначається, які саме сліди чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберегло на собі це майно.

Також до клопотання не додано відповідної постанови, за якою б вказані транспортні засоби визнавалися речовими доказами, а також відомостей, які б свідчили про повідомлення яким-небудь особам про підозру у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 240, ч. 4 ст. 246 КК України кримінальних правопорушень.

Разом з тим, колегією суддів враховується і те, що відповідно до наданих стороною захисту документів, ОСОБА_8 займаються господарською діяльністю, як фізична особа-підприємець. Основними видами діяльності ОСОБА_8 є перевезення пасажирським наземним та вантажним автомобільним транспортом (код згідно КВЕД 49.39, 49.41),

-6-

що стверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку № 191 від 11.06.2018. Згідно трудового договору № 2 від 24.09.2019, ОСОБА_6 працює у ФОП ОСОБА_8 на посаді водія та здійснює перевезення вантажів як по Україні, так і за її межами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Таким чином, накладення слідчим суддею арешту на транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , не відповідає положенням ст. 167, 170 КПК України та порушує вимоги ст. 41 Конституції України.

Апеляційний суд приходить до переконання про необґрунтованість висновків слідчого судді щодо вмотивованості клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події від 26.01.2024, майно, а саме: транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , з документами до них на право власності, та відсутність правових підстав для їх арешту.

Колегія суддів, ураховуючи, що транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 належать ОСОБА_8 й ОСОБА_6 , у клопотанні відсутні доводи та прокурором в судових засіданнях першої й апеляційної інстанції не доведено, що вилучені транспортні засоби, з огляду на викладені у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань обставини, можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди злочину, що незастосування арешту тимчасово вилученого майна може призвести до зникнення вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт транспортного засобу марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причепа марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та скасуванню ухвали слідчого судді як незаконної.

Таким чином, викладені обставини свідчать про необ`єктивність судового розгляду, наслідком чого є скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України постановлення апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого. Із цих підстав апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 , подана в інтересах власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підлягає до задоволення частково.

При прийнятті рішення колегія суддів, окрім вищенаведеного, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 29.01.2024 скасувати.

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000029 від 27.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

-7-

Накласти арешт на вилучений під час проведення огляду місця події від 26.01.2024 облицювальний камінь (рвана плитка) в кількості 18 піддонів, шляхом заборони відчуження, розпоряджання та користування.

У задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на вилучені під час проведення огляду місця події від 26.01.2024 транспортний засіб марки «VOLVO», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_8 , причіп марки «KOEGEL», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_6 та свідоцтва про реєстрацію вказаних транспортних засобів відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді