Справа № 953/2519/23
Провадження № 1-кп/953/430/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000466 від 19.01.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Феськи Золочівського району Харківської області, громадянина України, із середньотехнічною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та до затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.07.2012 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна;

29.04.2013 Золочівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України по покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 12.08.2014 на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 04.08.2014 згідно зі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014;

17.11.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три), з іспитовим строком на 2 роки;

20.04.2016 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі;

28.07.2016 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

22.08.2019 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці з конфіскацією майна, 22.08.2019 звільнений з-під варти з зали суду у зв`язку з відбуттям покарання,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_8

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

1.1. 17.01.2023, о 22:54 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні автомийки під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, діючи повторно, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану (введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_9 № 64/2022 від 24.02.2022), діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями сторонні особи не спостерігають, таємно викрав майно з вищевказаної автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке належить потерпілому ФОП ОСОБА_7 , а саме: полірувальну машину ТМ Rupes LHR75E Mini STD чорного кольору, яка відповідно до судової товарознавчої експертизи № 110 М від 27.01.2023 складає - 8851,46 грн., полірувальну машину ТМ «Makita» модель 9237СВ бірюзового кольору, яка відповідно до судової товарознавчої експертизи № НО М від 27.01.2023 складає - 9122,79 грн., полірувальну машину ТМ «Rupes LHR15 III STD чорного кольору, яка відповідно до судової товарознавчої експертизи № 110 М від 27.01.2023 складає - 19454,13 грн., генератор бензиновий ТМ «Einhell», модель ТС-PG 10|Е5 червоного кольору, який відповідно до судової товарознавчої експертизи № 110 М від 27.01.2023 складає - 9375,30 грн.

Заволодівши у такий спосіб майном потерпілого ФОП ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення втік разом з викраденим майном, яке обернув на свою користь та яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 46803,68 грн.

1.2. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не визнав, пояснивши про те, що означеного кримінального правопорушення він не вчиняв, і у сторони обвинуваченні відсутні докази його причетності до вчинення злочину. За наведеного, посив визнати його невинуватим та виправдати.

2.1.2. Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні також зазначала про невинуватість обвинуваченого та недоведеність стороною обвинувачення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та просила ОСОБА_4 виправдати.

2.1.3. Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що кримінальне правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, вчинене ОСОБА_4 . Тому, просив визнати його винуватим, призначити покарання у межах санції ч. 4 ст. 185 КК України, та задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

2.1.4. Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років. При призначенні такого покарання прокурор просив врахувати відсутність обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України.

2.2. Докази, надані стороною обвинувачення.

2.2.1. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000466 від 19.01.2023, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 185 КК України.

2.2.2. Протокол огляду місця події з фото таблицею - приміщення «Вегас», що розташовано за адресою: м. Харків, вул. 1го Травня, 2Б від 18.01.2023.

2.2.3. Протокол пред`явлення особи для візнання за фотознімками від 26.01.2023 за участю свідка ОСОБА_10 , згідно довідки до якого, на фотознімку під № 2 знаходиться ОСОБА_4 ..

2.2.4. Запис відео з камер відео спостереження приміщення «Вегас», що розташовано за адресою: м. Харків, вул. 1го Травня, 2Б.

2.2.5. Висновок судової товарознавчої експертизи № 110М від 27.01.2023, згідно якої, ринкова вартість викраденого майна станом на 19.01.2023 становить 46803,68 грн.

2.2.6. Довідка ПТ «Ломбард «Свіжа копійка» від 27.01.2023 про те, що ОСОБА_4 18.01.2023 звертався до відділень за адресою: м. Харків, вул. Наріманова (Дудінської), буд. 1А, м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, буд. 1А з приводу закладу майна, а саме: полірувальної машини ТМ Rupes LHR75E Mini STD, полірувальної машини ТМ «Makita» модель 9237СВ, генератора бензинового ТМ «Einhell».

2.2.7. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2023 за участю свідка ОСОБА_11 , згідно довідки до якого, на фотознімку під № 4 знаходиться ОСОБА_4 ..

2.2.8. Висновок судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/5597-Д від 23.03.2023, згідно якої три сліду пальців рук розмірами 13х23 мм (відкопійований на відрізок стрічки розмірами 38х64 мм), 13х24 мм (відкопійований на відрізок стрічки розмірами 70х38 мм) та 12х21 мм (відкопійований на відрізок стрічки розмірами 70х38 мм) залишені середнім пальцем лівої руки (слід розміром 13х23 мм), вказівним пальцем правої руки (слід розміром 13х24 мм) та середнім пальцем правої руки (слід розміром 12х21 мм) особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 .

2.2.9. Покази потерпілого ОСОБА_7 (володіцель авто мийки «Вегас»), яка допитаний у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_4 працював на його авто мийці «Вегас». Після того, як сталася крадіжка обладнання, останній на роботу не вийшов, і переглянувши відеозапис з камер відео спостереження, ОСОБА_7 зрозумів, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 .

2.2.10. Покази свідка ОСОБА_11 (експерт-оцінювач ПТ «Ломбард «Свіжа Копійка»), який допитаний у судовому засіданні підтвердив, що 18.01.2023 ОСОБА_4 за своїм паспортом заклав у відділенні ПТ «Ломбард «Свіжа Копійка» за адресою: м. Харків, вул. Наріманова (Дудінської), буд. 1А майно, а саме: генератор бензиновий ТМ «Einhell», та у договорі зазначив, що це майно належить йому.

2.3. Докази надані стороною захисту.

2.3.1. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно працював на авто мийці «Вегас», проте, до викрадення обладнання, що зазначено в обвинувальному акті відношення не має. Крім того, 17.01.2023 він знаходився поза межами міста Харкова на святкувані дня народження його матері.

2.3.2. Покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (матері обвинуваченого), які допитані у судовому засіданні пояснили, що дійсно 17.01.2023 ОСОБА_4 перебував на святкування дня народження ОСОБА_14 у с. Феськи, і він не має відношення до крадіжки обладнання на авто мийці «Вегас».

2.4. Документи, надані сторонами кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого

2.4.1. Копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 .

2.4.2. Вимога «УІАП» ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_15 від 26.01.2023.

2.4.3. Довідка КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 30.01.2023 про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

2.4.4. Довідка КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР про те, що ОСОБА_4 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався.

2.5. Оцінка наданих сторонами кримінального провадження доказів.

2.5.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

2.5.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення та захисту докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів, які надані стороною обвинувачення, а отже, в силу положень ст. 26 КПК України, суд також не вбачає підстав визнавати докази недопустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2.5.3. Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення та стороною захисту є процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують.

2.5.4. При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на порушення порядку проведення досудового розслідування, як і прийняття певних процесуальних рішень, а отже, у силу положень статей 22, 26 КПК України, суд також не вбачає підстав надавати оцінку цих документам.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

2.5.5. При доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.06.2018 у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСР № 74777387). Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСР № 75286445). Зокрема, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

2.5.6. Отже, надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та вказані в розділі 2.2. (письмові докази, покази потерпілого та свідків), як і надані покази у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що останній вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто здійснення громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти. Разом із цим, суд критично оцінює та вважає неправдивими покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (матері обвинуваченого), оскільки вони повністю спростовуються іншими дослідженими у ході судового розгляду доказами та не знайшли свого підтвердження, відтак, і надані вони з метою уникнення обвинуваченого ОСОБА_4 кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

3.2. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, відсутність обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд визначився, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

4.3. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України визначений обов`язок суду зазначити у мотивувальній частині вироку підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦПК України).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В силу положень п. 9, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Виходячи із установлених судовим розглядом обставин у справі, а також позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди підлягає задоволенню.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертиз № 110 від 27.01.2023 у сумі 566,31 грн; витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/5597-Д від 23.03.2023 у сумі 2076,58 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Арешт майна.

Захід кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні не застосовувався.

6.3.2. Запобіжний захід.

На час розгляду судового провадження ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, продовжено по 08.04.2024 (включно).

Ураховуючи те, що під час судового розгляду кримінального провадження клопотань про зміну запобіжного заходу від сторін кримінального провадження на розгляд суду не надходило, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КПК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 09.02.2023 і до набрання цим вироком законної сили, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 57 387 (п`ятдесят сім тисяч триста вісімдесят сім) гривень 00 копійок, та в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ: DVD диск із записами відео з камер відеоспостереження приміщення «Вегас», що розташовано за адресою: м. Харків, вул.. 1го Травня, буд. 2Б, виданий потерпілим ОСОБА_7 , - після набрання вироком законної сили зберігати у матеріалах кримінального провадження за № 0000466 від 19.01.2023 протягом усього строку його зберігання.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертиз № 110 від 27.01.2023 у сумі 566,31 грн; витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/5597-Д від 23.03.2023 у сумі 2076,58 грн. стягнути стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1