Справа № 626/1849/24
Провадження № 1-кс/626/788/2024
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 травня 2024 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Красноградської окружної прокуратури в рамках кримінального провадження №0000529 від 09.05.2024року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Січкарівка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, українка, громадянка України, не працююча, з середньою освітою, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні 16-ти річного сина, згідно ст.89 КК України раніше не судима,

- яка підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішила вчинити кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.05.2024 року, та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та місці, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, в порушення «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, з метою подальшого збуту незаконно придбала у невстановленої особи психотропну речовину. Вказану психотропну речовину ОСОБА_4 незаконно зберігала в розфасованих полімерних пакетах за місцем свого проживання в спальній кімнаті та туалеті за адресою: АДРЕСА_1 , з метою її подальшого незаконного збуту.

Так, 09.05.2024 року в період часу з 06:07 год. до 08:16 год. за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено 132 (сто тридцять два) полімерні пакети з речовиною кристалічного походження білого кольору. Вилучена кристалічна речовина у одному полімерному пакеті у своєму складі містить психотропну речовину - метамфетамін, масою в перерахунку на масу сухої речовини - 0,0457 г., яку ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини.

09.05.2024 о 10:40 год. о/у СКП Красноградського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_7 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.ст.104, 131, 132, 207-211, 213 КПК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.05.2024 на підставі достатніх даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Наявність повідомлення обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування доказами:

1)Фактичними даними відображеними в протоколі обшуку від 09.05.2024, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено 132 (сто тридцять два) полімерні пакети з речовиною кристалічного походження білого кольору, а також грошові кошти у сумі 21 500 грн., які отриманні злочинним шляхом за рахунок продажу психотропних речовин;

2)Висновком експерта №СЕ-19/121-24/12982-НЗПРАП від 09.05.2024, відповідно до якого встановлено, що вилучена кристалічна речовина у одному полімерному пакеті у своєму складі містить психотропну речовину - метамфетамін, масою в перерахунку на масу сухої речовини - 0,0457 г.;

3)Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка надала викривальні покази стосовно ОСОБА_4 , а саме те, що остання за місцем свого мешкання займається збутом психотропних речовин.

Окрім того, при здійсненні аналізу особи підозрюваної у вчиненні злочину було встановлено, що підозрювана, не має стійких соціальних зв`язків, веде аморальний спосіб життя, вживає психотропні речовини, офіційно не працевлаштована, тому не має постійного джерела доходу, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних проступків та до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.

Враховуючи вищевикладене у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

2.Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ст.177 КПК України). Не застосувавши запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі у підозрюваного буде можливість та доступ до заборонених до цивільного обігу предметів, які наразі не встановлені та знищити їх або сховати.

3.Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, встановити контакт із свідками у кримінальному провадженні в тому числі з ОСОБА_8 та шляхом погроз або вмовляння вплинути на них, тиснути з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду.

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), тобто надавати інформацію по даному кримінальному провадженню стороннім особам та ввести в оману орган досудового розслідування для затримки проведення досудового розслідування.

5.Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), ув`язку з неодноразовим притягненням підозрюваної до кримінальної відповідальності є підстави вважати, що остання може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збутом психотропних речовин.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, необхідно брати до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їм злочину, може вдатися до відповідних дій.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, з урахуванням кількості вилучених наркотичних засобів, слідчий вважає не можливим застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самої підозрюваної, яка просила обрати їй міру запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту та її адвоката, який підтримав позицію своєї підзахисної, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання було встановлено вагомість наявних доказів, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого їй злочину за ч.1 ст.307 КК України, а саме наявними доказами, переліченими в клопотанні.

При обранні міри запобіжного суд вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_4 може:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

2.Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ст.177 КПК України). Не застосувавши запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі у підозрюваного буде можливість та доступ до заборонених до цивільного обігу предметів, які наразі не встановлені та знищити їх або сховати.

3.Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), а саме за умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, встановити контакт із свідками у кримінальному провадженні в тому числі з ОСОБА_8 та шляхом погроз або вмовляння вплинути на них, тиснути з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України.

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), тобто надавати інформацію по даному кримінальному провадженню стороннім особам та ввести в оману орган досудового розслідування для затримки проведення досудового розслідування.

5.Вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), ув`язку з неодноразовим притягненням підозрюваної до кримінальної відповідальності є підстави вважати, що остання може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збутом психотропних речовин.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує слідчий та прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Як зазначено в статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соці-альний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Беручи до уваги вище викладене, а також те, що ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, з урахуванням кількості вилучених наркотичних засобів, тому вважаю не можливим застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Вчинений ОСОБА_4 злочин безперечно викликав суспільний інтерес не тільки на території Красноградського району, а й по області в цілому.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу а ніж тримання під вартою, з урахуванням відсутності міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, та репутації за місцем навчання, а також, наявності в даному кримінальному провадженні суспільного інтересу, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, цінності життя людини, не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством та не забезпечить запобігання зазначеним вище ризикам.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконливого висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, а щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, з урахуванням поведінки підозрюваного, характеру скоєного та його особи, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також забезпеченню спробам переховування від суду, впливу на свідків та перешкоджання встановлення істини у справі, а тому у такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України, тобто з 10-40год. 09.05.2024 року.

Поряд з цим, положеннями ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

За змістом ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вище зазначене та з урахуванням суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_4 та даних про його особу, суд застосовує її у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що складає 233.600грн.(80х2920грн).

З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання підозрюваної та захисника про застосування до підозрюваної міри запобіжного заходу, не пов`язаної з триманням під вартою, слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 485-488, 492 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000529 від 09.05.2024року за ч.1 ст.307 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 10год. 40хв. 09 травня 2024 року до 10год. 40хв. 07 липня 2024 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Визначити стосовно ОСОБА_4 суму застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 233.600(двісті тридцять три тисячі шістсот) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокуратуру і суддю Красноградського районного суду Харківської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі звільнення з під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1