Справа № 308/8168/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000239 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів,-

ВСТАНОВИВ:

Старший дізнавач СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні за №0000239 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.

Клопотання обґрунтовано тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.03.2024 до Ужгородського РУП надійшла заява ОСОБА_5 , який повідомив, що 06.03.2024 в Інтернет мережі на сайті " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", знайшов оголошення по пригону автомобілів із-за кордону, та зав`язавшись з невідомою йому особою за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яка представилась як ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів у сумі близько 22000 гривень, з банківського рахунку який належить його знайомому ОСОБА_7 за номером НОМЕР_2 , на банківський рахунок НОМЕР_3 , отримувачем значилась особа на ім`я ОСОБА_8 , як завдаток за автомобіль, однак дана невідома особа після оплати припинила виходити на зв`язок.

В ході подальшого досудового розслідування, вище вказаного кримінального провадження встановлено, що невідома особа які здійснювала шахрайські дії, з метою заволодіння чужими коштами користувалася мобільним номером телефону НОМЕР_1 , мобільного оператора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Дізнавач вказує, що в даному випадку є необхідність отримати тимчасовий доступ до документів (інформації) які перебувають у володіння ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які містять охоронювану законом таємницю, яка перебуває у операторів мобільного зв`язку з метою отримання руху вхідних та вихідних дзвінків, смс-повідомлень, точний час здійснення телефонних дзвінків із зазначенням місця знаходження абонента.

Дізнавач зазначає, що з метою повного та всебічного проведення досудового слідства, встановлення місця знаходження особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, необхідно отримати тимчасовий доступ до документів (інформації), які містять охоронювану законом таємницю, яка перебуває у операторів мобільного зв`язку з метою отримання руху вхідних та вихідних дзвінків, смс-повідомлень, точний час здійснення телефонних дзвінків із зазначенням місця знаходження абонента, у інший спосіб отримати зазначену інформацію не можливо, а тому є необхідність отримати тимчасовий доступ до речей і документів які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Дізнавач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином. При цьому, до матеріалів клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів долучено заяву, згідно якої просить розглянути клопотання про тимчасовий доступ, без її участі, клопотання просить задовольнити.

Представник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Зокрема, питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і тимчасовий доступ до речей і документів регламентовані Главою 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Главою 15 - тимчасовий доступ до речей і документів Кримінального процесуального Кодексу України(надалі - КПК України).

Відповідно ч.1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч.3 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На підставі ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 162 КПК України, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, маршрутів передання тощо відноситься до охоронюваної законом таємниці.

Згідно з ч.5, 6 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

У відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 162 КПК України, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, маршрутів передання тощо відноситься до охоронюваної законом таємниці.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікації зберігають та надають інформацію про з`єднання свого абонента у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця телефонних розмов, винятки можуть бути встановлені судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо, а вищевказана інформація може носити характер конфіденційної інформації і стосуватися безпосередньо особистого життя осіб, згода на ознайомлення з якою надається виключно судом або за згодою особи, якої вона стосується, тому дана інформація може бути використана тільки в досудовому слідстві в межах даної кримінальної справи.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000239 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Із долученого витягу з ЄРДР вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато за фактом того, що 15.03.2024 до Ужгородського РУП надійшла заява ОСОБА_5 , який повідомив, що 06.03.2024 в Інтернет мережі на сайті " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", знайшов оголошення по пригону автомобілів із-за кордону, та зав`язавшись з невідомою йому особою за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яка представилась як ОСОБА_6 , здійснив переказ грошових коштів у сумі близько 22000 гривень, з банківського рахунку який належить його знайомому ОСОБА_7 за номером НОМЕР_2 , на банківський рахунок НОМЕР_3 , отримувачем значилась особа на ім`я ОСОБА_8 , як завдаток за автомобіль, однак дана невідома особа після оплати припинила виходити на зв`язок..

До матеріалів клопотання також було додано копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 16.03.2024 року.

Слід зазначити, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Указами Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які затверджені відповідними Законами України, в Україні введено воєнний стан та продовжено строк дії такого воєнного стану.

На день звернення з клопотанням до слідчого судді в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про електронні комунікації» щодо підвищення ефективності досудового розслідування «за гарячими слідами» та протидії кібератакам», який набрав чинності 22.03.2022 року, Розділ XІ «Перехідні положення» доповнено пунктом 20-7 такого змісту: «20-7. Під час дії надзвичайного або воєнного стану на території України тимчасовий доступ до речей і документів, визначених у пунктах 2, 5, 7, 8 частини першої статті 162 цього Кодексу, здійснюється на підставі постанови прокурора, погодженої з керівником прокуратури».

Слідчий суддя вважає, що п. 20-7 Перехідних положень КПК України є спеціальною тимчасовою правовою нормою, яка підлягає самостійному застосуванню у період дії воєнного стану в Україні, з огляду на таке.

Тимчасовий доступ до речей і документів є визначеним нормами кримінального процесуального законодавства заходом забезпечення кримінального провадження, який підлягає застосуванню у відповідності з вимогами ст. ст. 131, 132, 159, 166 КПК України.

Особливості режиму кримінального провадження в умовах воєнного стану визначені, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, яким передбачено: «У разі введення воєнного стану та якщо: відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 206, 219, 232, 233, 234, 235, 245-248, 250 та 294 цього Кодексу, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором. Рішення керівника органу прокуратури приймається у формі постанови та має містити обґрунтування правомірності здійснення ним повноважень слідчого судді».

При вирішенні питання співвідношення вимог норм п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України і п. 20-7 Перехідних положень КПК України не можна покладатися на принцип подолання колізій норм права, за яким повинна застосовуватися норма права, яка прийнята пізніше, а потрібно виходити саме зі змістовного правила подолання колізій норм права, оскільки зазначені норми різняться за змістом, а норму п. 20-7 Перехідних положень КПК України не можна розглядати, як «додаткову» або «допоміжну» норму, яка розвиває основні положення КПК України.

Зазначена норма є тимчасовою нормою, як і норма п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, але на відміну від останньої вона підлягає застосуванню не тільки під час дії воєнного стану на території України, а й під час дії на території України надзвичайного стану.

У вказаних процесуальних нормах права зазначаються різні уповноважені особи: у п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України це «керівник відповідного органу прокуратури», а у п. 20-7 Перехідних положень КПК України це «керівник прокуратури», які не є тотожними у розумінні змісту Закону України «Про прокуратуру».

Норма п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України стосується виконання повноважень слідчого судді, передбачених ст. ст. 163 і 164 КПК України, а норма п. 20-7 Перехідних положень КПК України стосується тимчасового доступу до речей і документів, визначених виключно у п. п. 2, 5, 7, 8 ч. 1 ст. 162 КПК України, не посилається на ст. ст. 163 і 164 КПК України, а визначає у якості підстави здійснення тимчасового доступу у період воєнного стану в Україні постанову прокурора, погоджену з керівником прокуратури, що стосується тимчасової зміни такої правової підстави, яка встановлена ч. 2 ст. 159 КПК України.

Слідчий суддя також зважає на те, що норма п. 20-7 Перехідних положень КПК України є чинною станом на теперішній час.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що п. 20-7 Перехідним положень КПК України є спеціальною правовою нормою тимчасової дії, яка підлягає самостійному застосуванню у період дії воєнного стану на території України виключно у випадках, передбачених п. п. 2, 5, 7, 8 ч. 1 ст. 162 КПК України, а тому має бути застосована у даному випадку як правова підстава для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до вимог ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів сторона повинна зазначити можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Тобто норми кримінального процесуального законодавства передбачають можливість тимчасового доступу лише до речей та документів у яких містяться необхідні стороні кримінального провадження відомості, з метою їх використання як доказ обставин, що встановлюються у кримінальному проваджені.

Враховуючи те, що на день розгляду слідчим суддею клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів, передбачених п.7 ч.1 ст.162 КПК України, строк дії воєнного стану було продовжено, а також з огляду на положення п.20-7 Розділу IX «Перехідні положення» КПК України, відповідно до якого тимчасовий доступ до речей і документів, визначених у п.7 ч.1 ст.162 цього Кодексу, здійснюється на підставі постанови прокурора, погодженої з керівником прокуратури, слідчий суддя приходить до висновку що у задоволенні клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 9, 26, 160, 161, 164, п. 20-7 Розділ IX «Перехідні положення» КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні старшого дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області старший лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000239 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1