Справа №949/30/24
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

29 лютого 2024 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Рівненським районним судом Рівненської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000006 від 04 січня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

28 лютого 2024 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшли матеріали клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000006 від 04 січня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

В обгрунтування клопотання слідчий вказує на те, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним під час мобілізації на особливий період, 03 січня 2024 року, близько 19 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), перебуваючи на спостережному посту у лісовому масиві поблизу АДРЕСА_1 , де, під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс не менше одного удару лезом сокири по обличчю солдата ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді масивної відкритої травми кісток черепа (та лицевого скелета) зліва ротової порожнини, нижньої щелепи (із обширною рубаною раною обличчя зліва), із розтрощенням (руйнуванням) кісток черепа зліва (у вигляді множинного перелому), із роздрібненням скронево-підосновної частини лівої гемісфери головного мозку, з масивними крововиливами в м`які тканини, речовину головного мозку, що призвело до смерті ОСОБА_7 на місці події.

У клопотанні слідчий зазначає, що ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 січня 2024 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Тому, вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий просить врахувати те, що метою продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам реалізації ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того слідчий вважає, що на даний час ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які існували на момент обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином слідчий вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки санкцією частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, тому враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до практики ЄСПЛ ("Сулаоя проти Естонії", "Панченко проти Росії"), тяжкість вказаного покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як підставу, що може спонукати до втечі. Також, ОСОБА_4 є військовослужбовцем та з метою уникнення покарання, може бути переведений до іншої військової частини, в тому числі відправлений для виконання завдань у зону бойових дій, відтак може покинути межі території, як Сарненського району, так і Рівненської області з метою уникнення покарання.

Також слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є його співслужбовцями та проходять з ним службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому перебуваючи на волі ОСОБА_4 , в тому числі із використанням свого службового становища та зброї (оскільки не відсторонений від виконання обов`язків військової служби) може незаконно на них впливати, із метою зміни ними показів та покращення свого становища, у зв`язку з чим лише перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень статті 23 Кримінального процесуального кодексу України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, із використанням свого службового становища, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чинити перешкоди свідкам чи іншим чином незаконно на них впливати. У даному кримінальному провадженні виконано всі процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому. Разом з тим, слідчий зазначає, що закінчити розслідування у двомісячний строк немає можливості, оскільки необхідно провести процесуальні дії, що потребують додаткового часу, зокрема: отримати висновки ряду експертиз, зокрема: судової біологічної експертизи, судово-медичної експертизи та інших, а також виконати вимоги статті 290 Кримінального процесуального кодексу України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Тому, беручи до уваги вищевказані обставини, слідчий вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, окрім як тримання під вартою, неможливе.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив суд продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить таких висновків.

Встановлено, що в провадженні СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000006 від 04 січня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 січня 2024 року, підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 01:15 год. 04 березня 2024 року.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування та, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зі змісту статті 197 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Постановою керівника Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_10 від 26 лютого 2024 року, було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000006 від 04 січня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України, до 3 (трьох) місяців, тобто до 04 квітня 2024 року.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до частини 5 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі "K.F. проти Німеччини" зазначив, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_4 обгрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України.

У своєму клопотанні слідчий посилається на особливу складність кримінального провадження та наявність ризиків уникнення кримінальної відповідальності та призначення покарання, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_4 слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі "В. проти Швейцарії" зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, ОСОБА_4 раніше несудимий, працездатний, неодружений, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати заявлені стороною обвинувачення ризики не процесуальної поведінки підозрюваного.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з доводів слідчого, по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій.

Сукупність викладеного, приводить слідчого суддю до переконання, що доводи слідчого про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

Тому з урахуванням характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 встановлених у судовому засіданні ризиків, недостатньо для доведення того, що підозрюваний виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 Кримінального процесуального кодексу України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 квітня 2024 року, але не більше ніж на 60 днів.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1