Номер провадження: 11-кп/813/1424/24
Справа № 494/342/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Березівського районного суду Одеської області від 27.02.2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000019 від 09.02.2024 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Березівського районного суду Одеської області від 27.02.2024 року ОСОБА_8 визнаний винувати у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Відповідно до п.5 частини 1 статті 91-1 КК України застосувано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців та направлено до уповноваженого органу з питань пробації для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Оскарженим вироком встановлено, що 7 лютого 2024 року приблизно о 01-00 годині, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 знаходився у приміщенні кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає однією сім`єю з ОСОБА_9 , але не перебуває у шлюбі з останньою, та її дітьми.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , плакав та вередував, у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень малолітній дитині своєї співмешканки.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно та протиправно, у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди здоров`ю та тілесних ушкоджень малолітній дитині, з якою перебуває у сімейних відносинах, свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нехтуючи тією обставиною, що ОСОБА_10 - це 9-місячна дитина, і розуміючи свою фізичну перевагу над нею, ОСОБА_8 завдав один удар долонею правої руки в область лівого стегна ОСОБА_10 , який у цей час був у нього на руках, внаслідок чого на зовнішній поверхні стегна потерпілого утворився один синець.

У продовження своїх умисних і протиправних дій, ОСОБА_8 , не звертаючи уваги на прохання ОСОБА_9 припинити завдання фізичного болю її сину, схопив та стиснув пальцями своєї правої руки обличчя останнього, що мало наслідком утворення двох синців на лівій щоці та одного на правій.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у вигляді трьох синців обличчя та одного синця лівого стегна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити та виключити абзац 3 в резолютивної частини.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що внесеними змінами до ст. 91-1 КК України, які набрали чинності 11.08.2023 року, виключено такий вид обмежувального заходу, як направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, для проходження пробаційної програми, та норму щодо здійснення органом пробації контролю за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, тобто судом застосовано норму закону в редації, чинній до 11.08.2023 року.

За таких обставин судове рішення в частині застосування обмежувальних заходів неможливо буде виконати через відсутність повноважень в органу пробації на здійснення контролю за поведінкою кривдника.

Позиції учасників апеляційного провадження

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив оскаржений вирок змінити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій та призначений вид та розмір покарання, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 91-1 КК України при призначені покарання ОСОБА_8 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до оскарженого вироку, суд першої інстанції, застосовуючи положення ст. 91-1 КК України, застосував до ОСОБА_8 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом трьох місяців, направивши його до уповноваженого органу з питань пробації.

Апеляційний суд перевіряючи вирок щодо обвинуваченого в межах апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку про те, що доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Законом України №3233-ІХ від 13 липня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у карності кримінальних правопорушень» (набрання чинності, відбулась 11.08.2023 року) було внесено ряд змін, в тому числі і до ст. 91-1 КК України.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 вказаного Закону з п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України виключено слова «або пробаційної програми», а також виключено частину 4 цієї статті. Тобто, для осіб, які вчинили домашнє насильство, законодавцем був виключений такий вид обмежувального заходу, як направлення для проходження пробаційної програми.

Таким чином, суд, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, призначаючи покарання обвинуваченому повинен був застосувати до останнього такий обмежувальний захід, передбачений положення статті 91-1 КК України у тій реакції, яка була чинною на день ухвалення вироку.

Отже, зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_8 виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню (застосував закон, який втратив силу), що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та тягне за собою зміну вироку в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника ;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 обмежувальних заходів, апеляційний суд враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер. Домашнє насильства починається з «незначних дрібниць». Потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти. Тому, з урахуванням викладеного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, системний характер таких дій з боку обвинуваченого, високого ризику вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 обмежувального заходу у вигляді проходження програми для кривдників на максимально визначений ч. 3 ст. 91-1 КК України строк.

Згідно з п.2) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень п.4) ч.1 ст.409, 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями 374, 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Вирок Березівського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року, яким ОСОБА_8 визнаний винувати у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - змінити.

Виключити абзац 3 резолютивної частини оскаржуваного вироку щодо направлення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до уповноваженого органу з питань пробації для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3