Провадження № 1-кп/947/571/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Одесі, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000795 від 17.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, раніше судима, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку за попереднім вироком, не заміжня, відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, у зв`язку з чим може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно чинити тиск на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що ризики не доведені та необґрунтовані, є лише припушенням прокурора. Так, свідки по справі допитані, тому ризик впливу на свідків необгрунтований, після операційний стан здоров`я обвинуваченої не покращився, в проваджені Київського районного суду міста Одеси розглядається справа щодо позбавлення батьківськіх прав обвинуваченої, тривалий час перебуває під вартою, тому обвинуваченій можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника.

Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Для відмови в звільненні обвинуваченої ОСОБА_5 з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченої, у випадку їх звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки вони, володіючи відомостями щодо осіб свідків, які ще не допитані, можуть вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст.177, 178, 183, 199 КПК України.

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Таким чином, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_5 , її віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, того факту, що ОСОБА_5 раніше судима, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в період іспитового строку, не працевлаштована, відсутнє джерело доходу, не одружена, тобто відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винною, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, незаконно чинити тиск на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, тому суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченої під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченої, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити

належної поведінки обвинуваченої та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,181,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів, тобто до 24.08.2024 року.

Залишити без змін визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченій ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:1) прибувати до суду за кожною вимогою;2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлений не з`явилася за викликом до суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копія ухвали вручається обвинуваченій, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1