УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року

м. Київ

Справа № 755/2281/19

Провадження № 51 - 3158 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року,

встановив:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року

ОСОБА_4 засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. Цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 187 ч. 3 КК України, та виправдано його на підставі ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України через недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 задоволено частково, вирок місцевого суду змінено в частині призначення основного покарання ОСОБА_4 , пом`якшено покарання та призначено йому за ст. 187 ч. 3, ст. 69 КК України основне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а в решті вирок залишено

без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427

КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами

для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами

при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Згідно з положеннями ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412

КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414

КПК України).

Засудженому слід врахувати те, щовідповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального

та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений не погоджується з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, однак не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог ст. 438 ч. 1

КПК України з врахуванням положень ст.412-414 цього Кодексу.

Касаційна скарга не містить посилань на обставини, які не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій під час постановлення ними рішень, а відповідно

до цього й на порушення норм матеріального і процесуального права, які, на думку засудженого, були порушені місцевим та апеляційним судами.

Водночас у касаційній скарзі вказується на неповноту судового розгляду (ст. 410 КПК України) та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України), що відповідно

до статей 433, 438 КПК України не є предметом перегляду касаційним судом.

Крім того, ставлячи вимогу про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, засуджений не наводить конкретних доводів

на її обґрунтування з урахуванням положень статей 284, 440, 438 ч. 1 КПК України.

Також у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України,

на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги його захисника суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив

та не оцінив.

Крім того, засуджений має зазначити прохання щодо вироку та ухвали

з урахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу -

без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

В порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано

її копії та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає

7 примірників копії касаційної скарги разом з копіями судових рішень,

що оскаржуються).

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3