Справа № 191/267/23
Провадження № 1-кп/191/21/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Горлівка Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь- яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює свою владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Ніхто не може узурпувати державну владу.

Згідно із вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - рф) та службових осіб з числа керівництва збройних сил російської федерації, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рф як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту рф на території України - в АДРЕСА_2 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рф вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації (далі - гш зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АДРЕСА_2 та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс рф ОСОБА_6 перед Академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно- пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, У ПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України ( АДРЕСА_2 та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рф серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту російської федерації (далі - ЧФ рф), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рф поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рф вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «луганська народна республіка» (далі - «лнр»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «лнр» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «лнр») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

У результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів російської федерації на території Луганської області, так званої «лнр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-УІІІ від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-УІІІ від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-УІІ від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 року керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) Володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 р. № 36/103, від 16.12.1970 р. № 2734 (XXV) від 21.12.1965 р. № 2131 (XX), від 14.12.1974 р. № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 26 березня 2022 року строком на ЗО діб.

Законом України від 15.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, до 23.08.2022.

Законом України від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року.

Законом України від 16.11.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 3 статті 4 Закону України від 12.05.2015 року № 389-УІП «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, яку розпочато 24.02.2022 року, місто Старобільськ Луганської області на початку березня 2022 року захоплено збройними силами російської федерації та підконтрольними їм незаконними збройними формуваннями так званої «лнр». На підтвердження контролю над територіальною громадою, на будівлі Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, розташованої за адресою: вул. Центральна, буд. 35, м. Старобільськ Луганської області незаконними збройними формуваннями встановлено прапор так званої «лнр».

На окупованій території м. Старобільська Луганської області незаконними збройними формуваннями так званої «лнр», підконтрольними державі-агресору рф, у березні 2022 року організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, зокрема наказом голови так званої луганської народної республіки від 03.03.2022 року № УГ-125/22 «Про утворення адміністрацій міст та районів луганської народної республіки», створено «адміністрацію Старобільського району луганської народної республіки».

Разом з тим, наказом голови «луганської народної республіки» «Про структуру виконавчих органів державної влади луганської народної республіки» від 28.12.2018 року № УГ-918/18 зі змінами від 03.03.2022 року № УГ-125/22, у п. 2.6 зазначено «інші виконавчі органи державної влади луганської народної республіки», до яких відноситься «адміністрація Старобільського району луганської народної республіки».

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 року № 206 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно зазначеного переліку Старобільський район Луганській області, перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку російської федерації та незаконного збройного формування, так званої «луганської народної республіки».

У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території м. Старобільська та Старобільського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію російської федерації, тобто сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

У період з березня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території міста Старобільськ Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в органах окупаційної влади в місті Старобільськ Луганської області, та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з представниками так званої «лнр», які підконтрольні державі-агресору рф, отримавши від них пропозицію на зайняття посади, в адміністративному органі окупаційної влади в місті Старобільськ Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Частинами третьою та четвертою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 року № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , у березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянкою України, перебуваючи на території міста Старобільськ Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодилась на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора - Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «лнр». ОСОБА_5 умисно, добровільно зайняла посаду начальника відділу землекористування, архітектури та містобудування так званої «адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора - «адміністрації Старобільського району луганської народної республіки», що діє у Старобільському районі Луганської області.

Прокурор Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримала у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченої зазначила, що показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною за ч.5 ст.111-1 КК України.

Відтак, прокурор просила суд визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років, без конфіскації майна.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавала, та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 .

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст.323 КПК України.

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим остання викликалася в судові засідання в порядку ст.323 КПК України: повістки про виклик публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинене на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, що так само свідчить про її наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що вона не мала можливості поспілкуватися з обвинуваченою та узгодити позицію захисту, проте під час судового розгляду не встановлено жодних належних та допустимих доказів для визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченої ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Зокрема, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснила, що у неї були робочі відносини з ОСОБА_5 . Всю інформацію, яку вона надала, була отримана нею з мережі інтернет, телеграм-каналів. До неї звернулися співробітники СБУ для надання показів. До повномасштабного вторгнення обвинувачена працювала в Старобільській райдержадміністрації, а вона в Старобільській районній раді, але знаходилися в одній будівлі. Про те, що ОСОБА_5 зайняла посаду в окупаційній владі дізналася з телеграм-каналу. Про це також була інформація від місцевих мешканців. Для впізнання їй пред`являли світлини з телеграм-каналів, але коли це було вже не пам`ятає. Також вона давала свідчення, складався протокол, вона його перечитувала і підписувала. Виїхала з окупованої території 04.04.2022 року, а про те, що ОСОБА_5 пішла працювати на окупаційну владу дізналася у травні-червні 2022 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що йому відомо, що після повномасштабного вторгнення рф на територію України і окупації м.Старобільськ Луганської області ОСОБА_5 пішла працювати в так звану їхню адміністрацію начальником відділу земельних відносин, архітектури, екології. Також бачив багато інформації, що вона очолила якусь «раду жінок росії». Показували, що вона була в ОСОБА_12 на день приєднання Луганської області до рф. Ще якісь наради вона очолювала. Це йому відомо з телеграм-каналів та від місцевих мешканців. Раніше ОСОБА_5 була у нього в підпорядкуванні, звільняв її з роботи, вона через суд поновлювалась, потім її знову звільняли. Тоді були конфлікти. Зокрема, у 2014 році були встановленні чергування щодо вивішування зранку та зняття ввечері прапорів України і Євросоюзу на будівлі Старобільської РДА, бо хтось їх постійно вночі зривав. Але вона категорично відмовилась вивішувати прапори. Також у неї він бачив календарик ЛДПР ОСОБА_13 та знав, що її чоловік підтримує рф, тому для нього особисто не стало новиною те, що вона пішла на співпрацю з окупантами. Він вважає, якщо людина переступила закон, то вона має відповідати, а в нинішній ситуації, коли держава платить занадто велику ціну людськими життями, життями дітей за всіх колаборантів. Взагалі знає обвинувачену з 2001 року, коли прийшов працювати на державну службу, тому сплутати її з кимось іншим він не міг. Вони мешкали в одному місті на кварталі ОСОБА_14 , тому її, її чоловіка і дітей він знає дуже добре. Адміністрацію Старобільського району очолив ОСОБА_15 . Особи, з якими він спілкувався, займали посади в Старобільській міськраді та РДА, але з міркувань безпеки назвати їх не може, і коли відбулось повномасштабне вторгнення, то вони приходили до адміністрації і спілкувалися з тими, хто вже пішов працювати і їм також пропонували йти працювати. Ці особи виїжджали в інші міста, де був зв`язок, і повідомляли, хто і де працює. Також вся ця інформація була в публічному доступі. Йому пред`являли фото чотирьох жінок для впізнання. У неї завжди були проросійські погляди. Такі погляди були ще у одного працівника. Він з ними поговорив щодо цього і цей співробітник виїхав до окупованого Криму, а вона пішла працювати в проектну організацію «Лан», а потім у 2018-2019 році повернулась працювати у РДА.

Допитаний свідок ОСОБА_9 пояснив, що він знав обвинувачену ОСОБА_5 , так як до повномасштабного вторгнення рф на територію України вони працювали в одній будівлі: він головою Старобільської районної ради, а вона - у Старобільській РДА. Вона працювала у відділі земельних ресурсів. Знав її особисто, бо брали участь у спільних нарадах. 02.03.2022 року м.Старобільськ було окуповано і на його очах відбувалися всі ці процеси. 7-8 березня 2022 року Старобільську райдержадміністрацію очолив ОСОБА_15 колишній голова. Потім стало відомо, що ОСОБА_15 збирав колишніх та діючих працівників РДА і пропонував їм посади. У березні 2022 року йому стало відомо, що ОСОБА_5 разом з іншими пішла на співпрацю з окупантами. У кінці березня початку квітня «лнр» виставляла інформацію з фото, серед яких була і ОСОБА_5 . Було зазначено, що вона очолила відділ земельних ресурсів. Також вона очолила «женсовєт» так званої «лнр». Приблизно у другій половині липня 2022 року йому зателефонували працівники СБУ і спитали про ОСОБА_5 . Також повідомили, що стосовно неї порушено кримінальне провадження та запросили взяти участь у слідчих діях щодо впізнання. На фото, які він бачив, то засідання відбувалося в малій залі Старобільської РДА, і там була і ОСОБА_5 . Також він впізнав її і на фото, де вона брала участь в «женсовєті». Щодо цього його також допитували як свідка. Йому телефонували працівники окупаційної адміністрації та пропонували працювати, але він відмовився. Нажаль багато інших пішло працювати це більше 50%. Взагалі з ОСОБА_5 він бачив багато фото, що підтверджують її підтримку рф та співпрацю з окупантами. Раніше він не чув від ОСОБА_5 про підтримку рф.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_5 стала на бік ворога і веде колабораційну діяльність на тимчасово окупованій території Старобільського району. Про це йому стало відомо з відкритих джерел телеграм-каналів. Також вона поширювала проросійські лозунги та виправдовувала повномасштабне вторгнення. З сайту Старобільської РДА так званої «лнр» ОСОБА_5 фігурувала на різних фото. Йому надавали фото для впізнання і там було чітко її видно. Точного формулювання посади він не пам`ятає, але, здається, вона лишилась працювати в економічному відділі Старобільської РДА окупаційної влади. Щодо публікацій, то вказана інформація була висвітлена на офіційній сторінці Старобільської райдержадміністрації. Там були світлини з ОСОБА_5 біля трибуни і з прапором «лнр». На досудовому розслідування свідчення дава у будівлі СБУ в м.Тернопіль. Так як він з ОСОБА_5 пропрацював рік, то він її впізнав за рисами обличчя, зачіскою (каре) та віком (ближче до пенсійного). У неї русе волосся. Фото пред`являли чорно-білі. 15.03.2022 року він вже був у м.Тернопіль та активно слідкував за тим, що відбувалось в рідному місті. У травні 2022 року з`явився сайт Старобільської адміністрації окупаційної влади. Йому також пропонували співпрацю, але він відмовився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працював головою Старобільської РДА, а на даний час займає посаду голови Старобільської військової адміністрації. Після повномасштабного вторгнення була створена окупаційна адміністрація у м.Старобільськ, яку очолив ОСОБА_15 , а ОСОБА_5 очолила відділ землекористування. Він виїхав з м.Старобільськ 24.02.2022 року. Про те, що відбувалося в місті він дізнавався зі спілкування з людьми, які лишилися на окупованій території, та з відкритих інтернет-ресурсів. ОСОБА_5 була гарним спеціалістом. Брав її на роботу ще колишній очільник ОСОБА_16 . Про те, що ОСОБА_5 зайняла посаду йому повідомили особи, які з нею спілкувалися і які були в її кабінеті. З тих фото, що він бачив, то жодного примусу відносно ОСОБА_5 не було. Раніше ОСОБА_5 працювала заступником начальника соціально-економічного відділу Старобільської РДА і керувала аграрним напрямком і земельних відносин. Фото йому багато для впізнання пред`являли. Впізнав ОСОБА_5 за зовнішніми ознаками: обличчя, зачіска.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що коли вона чергувала у гуртожитку, то допомагала ВПО. Вона була присутня у кімнаті №7, коли, слідчий показував чоловіку фото і він впізнавав. Було 4 фотокартки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що у червні 2022 року в них у гуртожитку приймали ВПО. Вона відповідала за їх реєстрацію. Приходило 2 працівників СБУ і попросили бути понятою. У кімнаті проживали чоловік, жінка і двоє дітей. Було показано 4 фото. Протокол оформляли співробітники СБУ. Вони питали чоловіка, чи впізнає він когось на фото, на яких було по одній жінці.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_19 пояснила, що першим етапом проведення експертизи є визначення фото на придатність. Якщо фотозображення або відеозображення визнається непридатним, то порівняльне дослідження не проводиться. Вона у висновку написала про обмежену придатність фото. Обмежена придатність це фото з загальними і деякими індивідуальними ознаками обличчя. І в даному випадку у неї було декілька зображень, вона їх об`єднала, тому що бачила, що зображена одна особа, але для ілюстрації вибрала саме те зображення на якому можна більше всього визначити індивідуальних ознак та зробити висновок. Коли обмежено придатні фото, то можливо провести експертизу, але висновок може бути ймовірний. Однак, оскільки у даному випадку на експертизу було надано декілька фотознімків і вони об`єднані не тільки загальними ознаками обличчя, а й супутніми ознаками, тому що зображена особа на деяких фотозображеннях і скріншотах вона в одному одязі, а це є ознакою, яка дає змогу об`єднати і сказати, що це одна особа. Спочатку вона всі фотозображення порівнює між собою, щоб визначити чи на них одна особа зображена чи ні. Після того як вона визначає, що на фотокартках зображена одна особа, для ілюстрації в експертизі згідно методики вибирає одну фотокартку і на ній виділяє ті ознаки: загальні та індивідуальні, на основі яких формулює висновок. Якби були надані лише маленькі зображення, то і висновок був би в іншій формі ймовірній, але оскільки було ще зображення, яке в таблиці під номером 14, яке вона бере для ілюстрації ознак, то і висновок, що це та особа зображена. Тому що там, де обмежено придатні, це менша якість і менше ознак, тоді висновок більш ймовірний. Але це все індивідуально і залежить також від досвіду експерта. У даному випадку висновок категоричний, що це ОСОБА_5 .

Наявність у ОСОБА_20 , громадянства України підтверджується копією паспорта громадянина України з фотокарткою серії НОМЕР_1 , виданого 04 червня 2014 року Старобільським РС УДМСУ в Луганській області. Також наявний дублікат картки фізичної особи-платника податків щодо ОСОБА_5 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 25.08.2022 року встановлено, що 17.05.2022 року « ІНФОРМАЦІЯ_3 » почав свою роботу та зазначено що його очолив начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_21 .

Протоколами огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 30.08.2022 року та від 29.08.2022 року встановлено наявність публікації в інтернет мережі від 28.08.2022 року, з назвою мовою оригіналу «СЖД, общественницы Старобельского района и Севастополя договарились о сотрудничестве». На вказаній публікації присутні особи, серед вказаних осіб ідентифіковано ОСОБА_5 .

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 06.09.2022 року та 09.11.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 26.07.2022 року, з назвою мовою оригіналу «Женщины обьеденились, чтобы наладить мирную жизнь». На вказаній публікації ідентифіковано ОСОБА_5 як голову жіночої ради з Старобільська.

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 08.09.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 07.09.2022 року, про те, що «Совет женщин при администрации Старобельского района общественной организации « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (мовою оригіналу) разом з адміністрацією Старобільського району лнр провели засідання круглого столу с керівниками дитячих садків Старобільського району. Також у публікації зазначено, що участь в засіданні круглого столу прийняла «председатель Совета женщин при администрации» (мовою оригіналу) ОСОБА_5 .

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 25.08.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 18.08.2022 року, з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на якій виступає начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_21 та інформує про роботу вказаного відділу.

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.09.2022, відповідно до якого указом т.зв «голови луганської народної республіки» утворено «адміністрацію Старобільського району лнр», що підтверджує окупацію Старобільського району Луганської області.

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.09.2022 року встановлено, що в указі т.зв «голови луганської народної республіки» « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (мовою оригіналу) з внесеними змінами, п. 2.6. визначає адміністрацію Старобільського району як інший виконавчий орган державної влади.

Висновком експерта №193 від 06.12.2022 року встановлена присутність на вказаних публікаціях (протоколи огляду від 30.08.2022 року та від 06.09.2022 року) саме ОСОБА_5 .

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.11.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 17.11.2022 року про те, що Старобільський район луганської народної республіки постійно приймає на своїй території велику кількість біженців із зони бойових дій, які лишилися без засобів для існування. На фотозображеннях присутні 3 особи, серед яких ідентифіковано ОСОБА_5 .

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 23.11.2022 року про огляд конституції лнр, на підтвердження існування в лнр державної влади з розподілом на законодавчу, виконавчу та судову.

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 25.11.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 24.11.2022 року, з назвою мовою оригіналу «Апаратное совещание Администрации Старобельского района» на якій виступає за трибуною з прапорами рф начальник відділу землекористування, архітектури та містобудування адміністрації Старобільського району ОСОБА_21 щодо інформації про порядок компенсації за втрачене або пошкоджене житло особам, які постраждали внаслідок бойових дій.

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 21.12.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 15.12.2022 року про те, що в місто Старобільськ прибула гуманітарна допомога від Всеросссийской политической партии «Єдиная россия» (мовою оригіналу) на якій присутні 3 особи, серед яких ідентифіковано ОСОБА_5 .

Протоколом огляду Інтернет-сторінки (Берклійський протокол) від 23.12.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі від 21.12.2022 року про те, що в місто Старобільськ прибула гуманітарна допомога від «Всеросссийской политической партии «Єдиная россия» (мовою оригіналу) присутні 3 особи, серед яких ідентифіковано ОСОБА_5 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Суд вважає недопустимим доказом та не бере до уваги надану захисником виписку з єдиного державного реєстру юридичних осіб від 21.11.2023 року відносно адміністрації Старобільського району «луганської народної республіки», так як цей доказ отриманий не через офіційний запит адвоката, а роздрукований з джерела, який суд не може встановити і, тим більше, перевірити.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та експерта ОСОБА_19 надані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, кваліфікуючи її дії за ч.5 ст.111-1 КК України.

Виходячи з зазначеного, судом поза розумним сумнівом, достовірно встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винної, яка раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що передбачено п.11 ч.1 ст.67 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачена ОСОБА_5 , як громадянка України, вчинила тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, тому суд, враховуючи особу обвинуваченої, підвищену суспільну небезпечність даного злочину, його тяжкість, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності без конфіскації майна.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 7550,80 грн. необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності строком на 15 років без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання: з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 7550,80 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1