Провадження по справі № 1-кп/522/1077/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому засіданні в залі суду м. Одеси кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001202 від 10.09.2021 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Врадіївка, Миколаївської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Обставини вчинення кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так встановлено, 09.09.2021 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_6 , які виникли через періодичні конфлікти за спільну дитину між його цивільною дружиною ОСОБА_9 та потерпілим, зустрівши ОСОБА_6 та реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс удар правою рукою стиснутою у кулак в область обличчя ОСОБА_6 , завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому нижньої щелепи, які не були небезпечними для життя, а спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України як: умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Досліджені під час судового розгляду докази.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 122 КК України, та пояснив суду таке. Ввечері влітку 2021 року, більш точної дати та часу не пам`ятає, був біля магазину по вул. М. Арнаутська, через дорогу його друг володілець шиномонтажа, коли зателефонувала його цивільна дружина ОСОБА_9 та повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_6 приходив до дитини в школу, щось їй наговорив, після чого вона розплакалась, тому вони пішли поговорити з останнім, щоб розібратися у цій ситуації. Вказав, що визнає те, що вдарив ОСОБА_6 , однак це було у відповідь на неправомірну поведінку потерпілого, оскільки останній висловлювався нецензурною лайкою в його бік та першим вдарив його в обличчя, після чого вони зчепились та їх рознімали, коли вони обидва знаходились на землі. Також обвинувачений зазначив, що після бійки у ОСОБА_6 був цілий рот, крові він не бачив, тільки розірвана футболка. Він вдарив його правою долонею один раз. З кваліфікацією ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не погоджується, оскільки вважав, що він не міг спричинити потерпілому такого роду тілесні ушкодження. До поліції з приводу нанесення йому потерпілим тілесних ушкоджень не звертався. Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, але щиро розкаюється, просив вибачення у потерпілого, готовий сплатити потерпілому гроші витрачені ним на лікування та витрати на правову допомогу. Зазначив, що намагався частково відшкодувати шкоду, однак потерпілий відмовився від запропонованої ним суми, оскільки вважав її замалою. З розміром моральної шкоди не погодився. Просив суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив суду, що з 03.03.2021 року знає про ОСОБА_10 , який побив його. Він працює таксистом та 09.09.2021 року після виконаного замовлення прибув до магазину за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, щоб випити каву. ОСОБА_4 , побачивши його машину, розуміючи що він був в магазині, підійшов приблизно о 21:00 год. до нього та сказав щоб він вийшов з магазину поспілкуватись з приводу того, що начебто вчителька його дитини на нього поскаржилася його колишній дружині, яка наразі спільно проживає з ОСОБА_4 . Однак він сказав, що не буде його слухати, після чого ОСОБА_4 одразу раптово наніс йому один удар в обличчя і зламав йому нижню щелепу, а він не встиг захиститися. Вказав, що він хотів захиститись та відмахувався руками. Вони впали на землю, їх розбороняли та йому якось вдалося вирватися. У нього дуже боліла щелепа, яка від удару клацнула та хиталася, він встиг забігти до магазину, де умився, після чого приїхала поліція та карета швидкої допомоги. Він був в обласній лікарні, де йому зробили знімки та встановили діагноз перелом щелепи. Всі ці події відбувалися в присутності його колишньої дружини та їхньої дитини. Вказав, що шкоду йому не відшкодовано, та зазначив, що та сума, яку пропонував відшкодувати ОСОБА_4 для нього є замалою. Оскільки в результаті перелому щелепи, який йому спричинив ОСОБА_4 він деякий час міг їсти тільки через трубочку, досі відчуває дискомфорт з цього приводу. Після події чекав, що ОСОБА_4 прийде та хоча б вибачиться, проте цього не відбулось.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила суду наступне. Вказала, що потерпілий ОСОБА_6 є її колишнім чоловіком та батьком їхньої спільної дитини. З ОСОБА_4 та донькою наразі проживають разом. Вказала, що у вересні 2021 року після 20:00 години їй зателефонувала вчителька, та сказала, що приходив батько її дитини ОСОБА_6 , після розмови з яким донька ОСОБА_11 плакала та не могла заспокоїтись. Після чого, вони з ОСОБА_4 пішли до ОСОБА_6 з метою з`ясувати дану ситуацію. ОСОБА_6 був у магазині, де спілкувався зі своєю нинішньою дружиною ОСОБА_12 . Зазначила, що вони з ОСОБА_6 спілкувались з приводу того, щоб він не приходив до школи та не травмував доньку, про що йому сказав ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_6 вибіг з магазину, почав кричати ОСОБА_4 : «Хто ти такий?». Вказала, що першим розпочав бійку ОСОБА_6 , як саме наносив удари не пам`ятає. Бачила як ОСОБА_4 вдарив її колишнього чоловіка правою долонею в обличчя. Стверджувала, що після сутички ОСОБА_6 заходив до магазину здоровий без пошкоджень. Після цього викликали поліцію. Зазначила, що теперішньої дружини потерпілого спочатку не було, вона вийшла після того як вже розпочалась бійка. Про те, що у ОСОБА_6 зламано щелепу, вона дізналася вже у відділі поліції.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пояснила суду, що вона на теперішній час є офіційною дружиною ОСОБА_6 та 09.09.2021 року приблизно до 21 год. 00 хв. вони спілкувались з ним в магазині, який знаходиться по АДРЕСА_2 , в якому вона працювала продавцем. Вказала, що ОСОБА_4 зайшов до магазину та попросив ОСОБА_6 вийти, та в цей час зайшов покупець, тому вона відволіклась. Однак коли почула, що почалась бійка, викликала охорону, після чого вийшла на вулицю та побачила, як ОСОБА_4 вдарив кулаком правої руки ОСОБА_6 в щелепу. Вона намагалась їх розборонити та не змогла, це зробили охоронці з магазину. Чітко бачила один сильний удар ОСОБА_4 в область щелепи ОСОБА_6 , як вони зчепились за руки, билися, каталися по землі. Потім ОСОБА_14 вдалося якимось чином вирватися. ОСОБА_10 після бійки одразу втік, його потім наздогнали охоронці. Вказала, що там є камера банку, якби працівники поліції вчасно зробили усі необхідні слідчі дії, то можна було б отримати відео з місця події, про що вони з чоловіком звертались до слідчого, однак на момент звернення відеозапис вже не зберігся. Зазначила, що не розуміє, які саме тілесні ушкодження було спричинено її чоловіку, але бачила, як у ОСОБА_15 текла кров зліва з підборіддя та він скаржився на біль у щелепі, після чого вона викликала поліцію та швидку, яка забрала ОСОБА_15 до лікарні. Колишня дружина її чоловіка - ОСОБА_16 також була на місці події. З приводу тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_6 , свідок зазначила, що у нього була розбита щелепа, він два тижні не міг їсти, та вона готувала йому їжу. Також проводилось оперативне втручання, після чого щелепа її чоловіка приблизно два-три тижні була у гіпсі. Ми з чоловіком думали, що вони прийдуть щоб вирішити ситуацію, що склалася, проте цього не сталося.

В судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка пояснила суду, що працює експертом в КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», експертиза у даному кримінальному провадженні проводилась нею на підставі постанови слідчого. Вказала, що має право проводити експертизу у кримінальному провадженні лише на підставі постанови слідчого. Зазначила, що експертизи розподіляються у випадковому порядку. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень визначаються наказом №6МОЗ, яким затверджено «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17.01.1995 року, яким експерт керується у своїй професійній діяльності. Експерт зазначила, що при проведенні експертизи досліджувала медичну картку амбулаторного хворого та рентгенівські знімки, які направила рентгенологу на дослідження, також оглядала ОСОБА_15 . При цьому вказала, що для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень достатньо медичної документації. При ушкодженні щелепи строк втрати працездатності зазвичай перевищує 21 день, про що й було зазначено у п.2.7 Висновку експерта №1138 від 23.09.2022 року. Такі строки визначаються згідно критеріїв, зокрема рамок загоєння ушкоджень. Згідно пунктів 1 та 4 вказаного Висновку потерпілому спричинено закритий косий перелом тіла нижньої щелепи, який міг бути спричинений у строк - 09.09.2021 року, які згідно п. 4.6 Правил відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які визначаються виходячи з порушення анатомії та функцій органу до часу їх загоєння, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги. Висновки робила з медичної документації, та окремих копій протоколів допиту свідків та потерпілого та виходила з тих даних, які було надано. Згідно п. 5 Висновку ОСОБА_6 було виявлено одне тілесне ушкодження, та травмуючий предмет діяв на тіло потерпілого не менш як один раз. Проте при огляді було виявлено ще відсутність 6 зубу, лунка якого була згладжена, слідів екстракції в цей день, коли сталася подія, експерт не вбачала. Тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_6 не характерні для самоспричинення, оскільки для такого характеру тілесних ушкоджень не характерно їх отримання при падінні. В описовій частині висновку викладено обставини справи. У Висновку експерта вказаний механізм утворення тілесних ушкоджень, а саме дія тупого предмета. У разі необхідності конкретизації механізм утворення тілесних ушкоджень, тоді проводиться комісійна експертиза. При проведенні експертизи не було фактів, які треба було встановити, а в постанові слідчого про це не ставилося питання. При отриманні даного виду тілесних ушкоджень після допиту потерпілого ОСОБА_6 експертом встановлено характерні прояви, такі як нудота, блювота, запаморочення (неспецифічне).

Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджено письмові докази, які також підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001202 від 10.09.2021 року, щодо надходження 10.09.2021 року до чергової частини Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області заяви від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він просить вжити заходи правового характеру до невстановленої особи, яка 09.09.2021 року, близько 20:30 год., знаходилась за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, нанесла йому тілесні ушкодження, у вигляді перелому щелепи (ЖЄО 41062);

- рапорт старшого інспектора чергової частини Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 від, згідно якого 10.09.2021 року о 13 год. 06 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09.09.2021 року о 13 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_3 . Побили невідомі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: перелом нижньої щелепи, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , знаходиться: МКЛ 11, челюстно-лицьова хірургія. Самозвернення, побили учора біля 20:00 год. Заявник: ОСОБА_18 ;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.09.2021 року, яка надійшла від ОСОБА_6 , в якій він просить прийняти міри правового характеру до ОСОБА_4 , який 09.09.2021 приблизно о 20 год. 00 хв. за адресою: вул. Мала Арнаутська, 88, завдав йому тілесні ушкодження, які супроводжувались переломом щелепи;

- довідка «Міської клінічної лікарні 11» №1130/10.09.2021 року чергового лікаря про госпіталізацію в ЩЛК ОСОБА_6 ;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001202 від 10.09.2021 року, щодо надходження 10.09.2021 року до чергової частини Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він просить вжити заходи правового характеру до невстановленої особи, яка 09.09.2021 року, близько 20 год. 30 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла йому тілесні ушкодження, у вигляді перелому щелепи;

- рапорт о/у СКП ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_19 , про неможливість встановити свідків правопорушення;

- рапорт Інспектора ЧЧ Відділу поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області №40987 від 09.09.2021 року, згідно якого 09.09.2021 року о 21 год. 08 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09.09.2021 року о 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , Лікар Дисп85, потерпілий: невідомий ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пояснення: побили невідомі Заявник Дисп 85;

- довідка «Міська клінічна лікарня 11» вих. №7872 від 09.09.2021 року, про перебування ОСОБА_6 на амбулаторному лікуванні;

- рапорт Інспектора ЧЧ Відділу поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області №41002 від 09.09.2021 року, згідно якого 09.09.2021 року о 21 год. 07 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09.09.2021 року о 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діагноз: ЗЧМТ, СГМ, Закритий перелом нижньої щелепи. Побив знайомий. Направили до МКЛ №11. Мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Заявник ОСОБА_20 ;

- рапорт Інспектора ЧЧ Відділу поліції №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області №40976 від 09.09.2021 року, згідно якого 09.09.2021 року о 20 год. 44 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 09.09.2021 року о 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , б`ються двоє знайомих, швидку викликали самостійно, просять поліцію. Заявник: ОСОБА_21 ;

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 09.09.2022 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнає на фотознімку №4 (зліва на право) особу як, ту, що 09.09.2021 року, приблизно о 20 год. 30 хв., за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, нанесла тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи ОСОБА_6 ,;

- довідка до протоколу впізнання особи за фотознімками слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, згідно особа яка знаходилась на фотознімку №4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 09.09.2022 року, складений слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_22 , з додатками у виді фототаблиць у кількості 10 шт. та CD-диску, яким встановлено, обставини події, що мали місце 09.09.2022 року приблизно о 20 год. 30 хв., за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ОСОБА_6 було нанесено тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи. Так в ході проведення слідчого експерименту потерпілий вказав на безпосереднє місце вчинення кримінального правопорушення. Було вказано на взаєморозташування потерпілого та особи, яка нанесла тілесні ушкодження. Також уточнено механізм нанесення удару та область, куди був нанесений удар. Вся слідча дія була зафіксована на безперервну відеофіксацію на відеокамеру, що в подальшому було збережено на диск CD;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2021 року за участі свідка ОСОБА_13 , складений слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_23 від 09.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_13 впізнає на особу фотознімку №2 (зліва направо), як таку, що 09.09.2021 року приблизно о 20 год. 30 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 ;

- довідку до протоколу впізнання особи за фотознімками слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_24 , згідно особа яка знаходилась на фотознімку №2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 09.09.2022 року, складений слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_22 , з додатками у виді фототаблиць у кількості 12 шт. та CD-диску, яким встановлено обставини події, що мала місце 09.09.2022 року приблизно о 20 год. 30 хв. за адресою: м. Одеса. вул. Мала Арнаутська, 88, де ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи. Так, в ході проведення слідчого експерименту свідок вказала на безпосереднє місце вчинення злочину. Було вказано на взаєморозташування потерпілого та особи, яка нанесла тілесні ушкодження. Також було уточнено механізм нанесення удару та місто нанесення тілесних ушкоджень. Вся слідча дія була зафіксована на безперервну відеофіксацію на відеокамеру, що в подальшому було збережно на диск формату CD;

- клопотання ОСОБА_6 від 25.08.2022 року про долучення до матеріалів кримінального провадження оригіналів та копій фіскальних чеків;

- протокол огляду предмета від 30.08.2022 року, згідно якого об`єктом огляду є копії фіскальних чеків;

- постанова про визнання речовими доказами від 30.08.2022 року копії фіскальних чеків;

- постанова керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси від 30.08.2022 року про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, які перебувають у володінні КНП «МКЛ №11» ОМР, а саме історії хвороби та іншої наявної медичної документації на ім`я стаціонарного/амбулаторного хворого ОСОБА_6 ;

- протокол тимчасового доступу до речей і документів слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_23 від 09.09.2022 року від 05.09.2021 року, з опис речей і документів, які були вилучені від 03.09.2022 року, а саме: медична картка стаціонарного хворого №11301/499 від 10.09.2021 року в прошитому та пронумерованому вигляді на 22 арк.;

- протокол огляду предмета, а саме копії медичної документації стосовно ОСОБА_6 , складений слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_22 від 23.09.2022 року, об`єктом огляду є копії медичної документації, при огляді документації встановлено наступне:

- копія медичної картки стаціонарного хворого №11301/499 від 10.09.2021 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в прошитому та пронумерованому вигляді на 22 арк.;

- виписка №11301 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в прошитому та пронумерованому вигляді на 1 арк., діагноз: перелом нижньої щелепи;

- довідка з КНП «МКЛ №11» ОМР від 17.09.2021 року, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: двобічний перелом нижньої щелепи, на 1 арк;

- два знімки КТ на ім`я ОСОБА_6 від 07.01.1986 року народження.

- постанова про визнання речовим доказом від 23.09.2022 року, копії медичної картки стаціонарного хворого №11301/499 від 10.09.2021 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в прошитому та пронумерованому вигляді на 22 арк.; виписки №11301 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в прошитому та пронумерованому вигляді на 1 арк., діагноз: перелом нижньої щелепи; довідки з КНП «МКЛ №11» ОМР від 17.09.2021 року, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: двобічний перелом нижньої щелепи, на 1 арк; двох знімків КТ на ім`я ОСОБА_6 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (з додатками);

- висновок експерта №1138 від 23.09.2022 року, згідно якого у гр. ОСОБА_6 виявлено одне тілесне ушкодження: закритий косий перелом тіла нижньої щелепи, яке утворилося від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися, якими могли бути руки, ноги, нанесені не менше одного разу, які могли бути спричинені у строк - 09.09.2021 року, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; Дане ушкодження не характерне для самоспричинення. Характер та локалізація спричинених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за механізмом утворення не суперечать матеріалам кримінального провадження.

- супровідний лист слідчого СВ ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_24 Головному лікарю КУООМЦПЗ про встановлення відомостей щодо перебування ОСОБА_4 на обліку;

- довідка КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 07.09.2022 року №222, згідно якої ОСОБА_4 на обліку не значиться;

- вимога УОІ УМВС в Одеській області № 1332 відносно ОСОБА_4 , відповідно до якої останній в силу ст. 89 КК України судимостей не має;

- копія документу, що посвідчує особу ОСОБА_4 .

Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена наданими стороною обвинувачення доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які було досліджено судом безпосередньо, які є належними та допустимими, достатніми та узгоджуються між собою.

Разом з тим захисник обвинуваченого звернулась до суду з клопотанням про визнання доказів недопустимими. В обґрунтування клопотання захисник зазначила, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що медична документація вилучалась на підставі постанови Приморської окружної прокуратури про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю згідно п. 20-7 Перехідних положень КПК України, обґрунтовуючи прийняття такого процесуального рішення дією воєнного стану в порушення п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, оскільки 30.08.2022 року слідчими суддями Приморського районного суду м. Одеси здійснювався розгляд клопотань про забезпечення заходів кримінального провадження та надання дозволу на проведення слідчих (розшукових) дій, у зв`язку із чим, на думку сторони захисту вказана постанова є недопустимим доказом та не може враховуватись при ухваленні судом рішення у справі.

Також, захисник зазначила, що з урахуванням вказаного порушення, Висновок експерта №1138 від 23.09.2022 року є недопустимим доказом, за доктриною «плодів отруйного дерева», оскільки висновок експерта будується виключно на недопустимих доказах - медичній документації, незаконно вилученій в медичній установі без необхідного на те дозволу слідчого судді.

Крім того, захисник вказала, що відповідно до супровідного листа від 06.09.2022 року експерту для проведення експертизи надсилалася медична картка стаціонарного хворого №11301/499, згідно з супровідним листом від 13.09.2022 року за запитом експерта йому надсилалися матеріали кримінального провадження в 1 томі, знімки КТ на 2 арк., виписка №1131 на 1 арк., та 2 знімка КТ від 09.09.2021 року, відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження за результатами тимчасового доступу до речей та документів КНП «МКЛ №11» вилучено медичну картку стаціонарного хворого №11301/499, виписку №1131 та 2 знімки КТ від 09.09.2021 року, таким чином, у сторони захисту виникли сумніви щодо законності долучення до матеріалів провадження і використання як доказів та як предмету дослідження при проведенні експертизи, адже згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів, таких документів не вилучалось. Крім того, захисник зазначила, що на її думку, все обвинувачення будується на недопустимих, неправдивих, сумнівних, необ`єктивних та неналежних доказах, що в своїй сукупності є недостатніми.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Потерпілий та його представник підтримали прокурора.

Надаючи оцінку доводам клопотання сторони захисту, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. 1,2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Як було зазначено захисником в клопотанні, постанова Приморської окружної прокуратури про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, на підставі якої вилучалась медична документація для проведення експертизи, була винесені в порушення п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, що має наслідком, за доктриною «плодів отруйного дерева», визнання недопустимим доказом висновку експерта.

Судом при дослідженні вказаної постанови було встановлено таке.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Разом з тим, згідно п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, у разі введення воєнного стану та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 206, 219, 232, 233, 234, 235, 245-248, 250 та 294 цього Кодексу, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_25 від 24.02.2022 року №64/2022 та відповідно до Закону України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ХІ введено військовий стан на всій території України.

Указом Президента України ОСОБА_25 від 14.03.2022 року № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту щодо ухвалення слідчими суддями Приморського районного суду м. Одеси 30.08.2022 року відповідних рішень, однак слід зазначити, що законодавцем не визначено чіткі критерії, щодо встановлення відсутності об`єктивної можливості виконання слідчим суддею повноважень, що цілком вірогідно може призвести до суб`єктивного визначення даних підстав.

Крім того, дана норма, закріплена п. 2 ч. 1 ст. 615 КПК України, на момент прийняття керівником прокуратури постанови про здійснення тимчасового доступу до речей і документів діяла і не втратила свою чинність.

На думку суду, під час винесення відповідної постанови, уповноваженні особи органу прокуратури повинні керуватись не тільки дією воєнного стану, а й іншими критеріями щодо встановлення відсутності об`єктивної можливості виконання слідчим суддею повноважень, які мають бутим переконливими та не викликати сумнівів щодо неможливості вирішення вказаного питання у інший передбачений законом спосіб.

Однак, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту, що вказане є беззаперечною підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом з урахуванням доктрини «плодів отруйного дерева».

Так, відповідно до постанови суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 жовтня 2023 року по справі №455/844/16-к, при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винесення постанови про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 30.08.2022 року прокурором Приморської окружної прокуратури ОСОБА_26 , погоджену заступником керівника Приморської окружної прокуратури ОСОБА_27 , неможливо вважати таким, що породжує сумніви в достовірності отриманих на підставі вказаної постанови фактичних даних, а саме висновку експерта № 1138 від 24.08.2022 року, а отже підстав для визнання вказаного доказу недопустимим.

Крім того, слід зазначити, що з метою усунення будь-яких сумнівів з приводу вказаного висновку, судом безпосередньо в судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_17 .

Також, слід зазначити, що і обвинуваченим під час судового розгляду не заперечувався факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, однак він не погоджувався з встановленим на підставі експертизи ступеню тяжкості вказаних ушкоджень та правовою кваліфікацією його дій стороною обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості та неналежності інших доказів, на яких ґрунтується обвинувачення суд не приймає до уваги, оскільки посилання захисника на те, що під час проведення слідчих дій були залученні зацікавленні особи, не є підставою для беззаперечного сумніву в правдивості та об`єктивності вказаних показів, які були безпосередніми очевидцями подій та попереджені про кримінальну відповідальність за надання суду завідомо неправдивих свідчень суду.

Крім того, суд не надає перевагу одним доказам над іншими та сприймає їх у сукупності, шляхом співставлення та у взаємозв`язку.

Таким чином, суд вважає, що органами досудового розслідування було своєчасно вжито всіх необхідних заходів для встановлення обставин події, які в сукупності не викликають у суду сумнівів щодо вчинення обвинуваченим інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, а цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого просила виправдати її підзахисного ОСОБА_4 , визнати недопустимими доказами: постанову прокурора про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, зокрема до медичної документації, та проведений на її підставі Висновок експерта, які на думку сторони захисту, отримано з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

У разі ж якщо суд дійде висновку щодо доведення вини ОСОБА_4 , захисник просила звернути увагу на щире каяття її підзахисного, визнання ним цивільного позову в частині матеріальної шкоди, що він має на утриманні малолітню доньку його цивільної дружини, а також визнати як пом`якшуючу обставину неправильну поведінку потерпілого, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, на підставі положень ст. 69 КК України, або із застосуванням положень ст. 75 КК України. Цивільний позов задовольнити в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника та просив суд ухвалити справедливе рішення. Цивільний позов визнав частково.

Потерпілий та його представник підтримали позицію прокурора та просили призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю доведена.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є громадянином України, офіційно не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає в м. Одеса, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги, що вчинений обвинуваченим злочин, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого.

Санкцією ч. 1 ст. 122 КК України передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 122 КК України, у виді двох років обмеження волі.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вважається таким що судимостей не має, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 роки.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо цивільного позову.

Представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 було подано цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2858 гривень 60 копійок, моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, 00 копійок, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Згідно ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

За правилами ст. 61 КПК Україницивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частина 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку експерта № 1138 від 24.08.2022 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження завданні ОСОБА_6 тілесні ушкодження, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Після події потерпілий ОСОБА_6 , згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №11301 КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, а саме у Відділенні щелепно-лицевої хірургії з 10.09.2021 року до 01.10.2021року.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

В обґрунтування поданого позову представник цивільного позивача ОСОБА_6 зазначила, що згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №11301 КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, а саме у Відділенні щелепно-лицевої хірургії з 10.09.2021 року до 01.10.2021 року, витрачав кошти на придбання ліків та лікування, у зв`язку із чим на користь ОСОБА_6 повинні бути відшкодовані обґрунтовані витрати, пов`язані з діагностикою, медичним лікуванням у КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, та придбанням необхідних лікарських засобів.

Судом встановлено та потерпілою стороною документально підтверджено, що потерпілому були завдані матеріальні збитки в розмірі 2 858 гривень 31 копійка, заявленому в цивільному позові, які остання витратив на лікування, та які підлягають відшкодуванню обвинуваченим на користь цивільного позивача.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2 858 гривень 31 копійка обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

В позовній заяві, в обґрунтування зазначеного розміру стягнення моральної шкоди, а саме 100000,00 гривень, цивільний позивач вказав, що внаслідок протиправних дій відповідача, зазнав та продовжує зазнавати моральних та фізичних страждань, погіршення здібностей та стану здоров`я. Отже, враховуючи тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, час та зусилля витраченні на лікування, необхідного для відновлення попереднього стану, тимчасової втрати непрацездатності, що завдало йому моральної шкоди.

Вказане є суб`єктивним припущенням потерпілого, що всупереч п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не підтверджено доказами та визнається судом неспроможним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого ОСОБА_6 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілого в розмірі 50 000 гривень 00 копійок та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не буде становити надмірного тягаря для ОСОБА_4 , який не визнав цивільній позов.

При цьому, суд констатує, що потерпілий не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довела перед судом заявлений нею розмір моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому, понесеної ним моральної шкоди, саме у зазначеній в цивільному позові сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілою стороною не доведено перед судом заподіяння моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими доводи цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, які підлягають задоволенню в повному обсязі, проти чого не заперечувала й сторона захисту під час судового розгляду, що підтверджується долученими до позову документами, зокрема: копією акта надання правової допомоги до договору №91/21 про надання правової допомоги від 06.10.2021 року на суму 5000, 00 гривень; ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_6 ; копією свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_7 серія ОД №004713, видане на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 16.03.2022 року №67; рахунком АО «Г.М. ПАРТНЕРС» до сплати ОСОБА_6 , з призначенням платежу: платіж за надання правової допомоги згідно договору №91/21 про надання правової допомоги від 06.10.2021 року; копією квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код квитанції: 9286-****-****-****-2721 від 31.10.2022 року про сплату ОСОБА_6 на користь АО «Г.М. ПАРТНЕРС» 5000 гривень 00 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження, судові витрати та речові докази.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні.

Запобіжний захід під час судового розгляду стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 75, 76, 122 КК України, ст. 61, 100, 127, 128, 129, 367-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід під час судового розгляду стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов, поданий представником ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 2 858 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 31 (тридцять одна) копійка на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Речові докази по даному кримінальному провадженню:

- копії фіскальний чеків від 09.09.2021 року, ПП «Вита Мед 1» на суму - 1200,00 грн, фіскальний чек від 10.09.2021 року, ТОВ «Аптека» на суму - 303,00 грн.; фіскальний чек від 10.09.2021 року ТОВ «Аптека» на суму - 206,50 грн.; фіскальний чек від 10.09.2021 року, ТОВ «Аптека» на суму - 276, 00 грн.; фіскальний чек від 11.09.2021 року, ТОВ «Аптека №1 Трансфарм Аптека №15» на суму - 148,50 грн., фіскальний чек від 13.09.2021 року, ТОВ «Фармастор» на суму - 25,10 грн.; фіскальний чек від 13.09.2021 року, ТОВ «Аптека Пульс» на суму - 89,00 грн.; фіскальний чек від 15.09.2021 року, ТОВ «Фармастор» на суму - 213,00 грн.; фіскальний чек від 19.09.2021 року, ТОВ НВБФ «Терра» на суму - 158,20 грн.; фіскальний чек від 13.09.2021 року, Фірма «Полімед» на суму - 136,00 грн., - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- копію медичної картки стаціонарного хворого №11301/499 від 10.09.2021 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в прошитому та пронумерованому стані на 22 арк.; виписку №11301 на ім`я, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в прошитому та пронумерованому стані на 1 арк.; довідку з КНП «МКЛ №11» ОМР від 17.09.2021 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два знімки КТ на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_28