ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Фастів Київська область 01 березня 2024 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 року адвокат ОСОБА_3 , звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження посилаючись на те, що постановою дізнавача СД Фастівського РУП ГНПУ в Київській області від 29.12..2023 року закрито кримінальне провадження № 0000169 від 14.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Про те, що вказане кримінальне провадження було закрито стало відомо лише 22.02.2024 року. З даною постановою скаржник не згідний та вважає її незаконною, без проведення повного та всебічного встановлення всіх обставин події злочину, з огляду на те, що дізнавачем досудове розслідування фактично не здійснювалося так, як обставини які підлягають розслідуванню не перевірялися дізнавачем та неправомірно прийнято рішення про закриття кримінального провадження, через відсутність складу правопорушення, а тому просить скасувати дану постанову.

В судове засідання представником скаржника було подано клопотання в якому вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

Прокурор, дізнавач в судове засідання не зявилися, про час слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, до слідчого судді були надані матеріали кримінального провадження № 0000169.

В силу ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора, рішення дії, чи бездіяльність яких оскаржується не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000169 від 14.03.2023 прихожу до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, з поміж іншого відносяться верховенство права та законність.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою старшого дізнавача СД Фастівського РУП ГНПУ в Київській області від 29.12.2023 року закрито кримінальне провадження № 0000169 від 14.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.

Частинами 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Глава 26 КПК України, регулює питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Так, п.3 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Відповідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

При розгляді скарги встановлено, що до Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява ОСОБА_4 , про те що 15.12.2021 року в період з 09 год. 20 хв. до 09 год. 35 хв. ОСОБА_5 , під час допиту в якості свідка в кримінальному провадженні № 0002221 від 14.12.2012 за ч. 2 ст.185 КК України, були надані завідомо неправдиві показання, які зачіпають честь та гідність ОСОБА_4 , створюють незручності для його господарської діяльності, знижують імідж серед колег та партнерів.

14.03.2023 року дані відомості внесено до ЄРДР за № 0000169, попередня правова кваліфікація за ч.1 ст. 384 КК України.

За результатами досудового розслідування 29.12.2023 року старшим дізнавачем СК Фастівського РУП ГНПУ в Київській області ОСОБА_6 , винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні пдлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування підлягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 284 КПК України передбачено підстави до закриття кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Постанова прокурора та слідчого про закриття провадження у кримінальній справі повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За сенсом ч. 5 ст. 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

В постанові дізнавача про закриття кримінального провадження необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що висновок дізнавача про закриття кримінального провадження необгрунтований, є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303,304 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Постанову старшого дізнавача СД Фастівського РУП ГНПУ в Київській області ОСОБА_6 від 29.12.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000169, попередня правова кваліфікація за ч.1 ст. 384 КК України скасувати.

Ухвала в порядку ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1