№ 1-кп/183/1180/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001334 від 07.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської обл., громадянина України, неодруженого, не працює, маючого неповну середню освіту, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не зареєстрований, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , порушуючи вимоги статті 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період з 21 січня 2023 року по 26 вересня 2023 року умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно мешкав га перебував у сімейних відносинах, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останньої.

Так, 21 січня 2023 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного мешкання по АДРЕСА_2 зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, умисно вчинив відносно неї психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск на неї, що призвело до її психологічних страждань.

Крім того, 19 березня 2023 року о 08 годині 24 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_2 , повторно, умисно вчинив відносно останньої психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тим самим вчинив психологічний тиск на неї, що призвело до її психологічних страждань.

Крім того, 26 травня 2023 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_2 , повторно, умисно вчинив відносно останньої психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тим самим вчинив психологічний тиск на неї, що призвело до її психологічних страждань.

Крім того, 26 вересня 2023 року о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_2 , повторно. умисно вчинив відносно останньої психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, тим самим вчинив психологічний тиск на неї, що призвело до її психологічних страждань.

Таким чином, ОСОБА_4 у період з 21 січня 2023 року по 26 вересня 2023 року умисно систематично вчиняв щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою перебував у сімейних відносинах, психологічне насильство, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останньої.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке кваліфікується як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив нетяжкий злочин.

Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання зарекомендувала себе з негативної сторони, постійного місця роботи не має, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України необхідно призначити покарання у виді апробаційного нагляду на строк два роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, обвинуваченого слід направити для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

При цьому при призначенні основного покарання суд звертає увагу на наступне.

Інкриміноване правопорушення вчинене обвинуваченим в період з 21.01.2023 р. по 26.09.2023 р.

Станом на 21.01.2023 р. санкція ст. 126-1 КК України передбачала покарання у виді, в тому числі арешту.

Згодом в ст. 126-1 КК України були внесені змини, які набрали чинності з 28 березня 2024 р. Внесеними змінами з санкції ст. 126-1 КК України виключене покарання у виді арешту та введене покарання у виді пробаційного нагляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КК України (в редакції, чинній станом на 21.01.2023 р.) покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З урахуванням тих обставин, що на відміну від арешту, пробаційний нагляд не передбачає тримання засудженого в ізоляції, беручи до уваги положення ст. 51 КК України, які визначають пробаційний нагляд як більш м`яке покарання, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати покарання у виді пробаційного нагляду, як таке, що пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 р. у справі № 183/13658/23 обвинуваченого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

З довідки № 21/19/2803-24 від 27.05.2024 р. Новомосковського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» вбачається, що покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 р. у справі № 183/13658/23 обвинуваченим ОСОБА_4 не відбуте.

Кримінальне правопорушення в межах цього (що розглядається) кримінального провадження обвинувачений вчинив до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 р. у справі № 183/13658/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи зазначене на підставі ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання слід визначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання (призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 р. у справі № 183/13658/23) більш суворим (призначеного цим вироком).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.12.2023 р. у справі № 183/13658/23, більш суворим, призначеним цим вироком за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- пройти програму для кривдників строком на три місяці.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1