Справа №760/6066/24 1-кс/760/3130/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , 3-ї особи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурорм Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000608 від 21 липня 2023 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 111, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 436-2, частино четвертою статті 28, частиною третьою статті 161 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161 КК України, за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною шостою статті 111-1, частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161 КК України, за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною шостою статті 111-1, частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436?2 КК України, за підозрою ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною шостою статті 111-1, частиною другою статті 255, частиною третьою статті 161 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000608 від 21 липня 2023 за підозрою, зокрема, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 255 та частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у грудні 2020 року ОСОБА_8 , будучи переконаним у вищості російської нації над іншими народами, свідомо бажаючи знищення Української держави та всіх атрибутів Української держави, у тому числі Православної церкви України, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації, вирішив створити організовану злочинну групу, діяльність якої була спрямована проти основ національної безпеки України, шляхом розпалювання релігійної ворожнечі.

Метою створення організованої злочинної групи ОСОБА_8 визначив вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, а саме розпалювання релігійної ворожнечі для формування у суспільстві потрібної точки зору для підтримки держави агресора, антиукраїнської пропаганди та дискредитації України, підриву довіри до українського патріотичного суспільства, повернення України в зону релігійного, культурного та політичного впливу Росії.

ОСОБА_8 спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групою, яку він почав формувати у грудні 2020 року, обравши направленістю її діяльності систематичну обробку, створення, зберігання і підготовку інформації, випуск та поширення новин, надання фото та іншої інформаційної продукції засобам масової інформації, органам державної влади, а також іншим юридичним та фізичним особам в Україні та за її межами, шляхом розповсюдження через інформаційне агентство.

Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції організатора і керівника організованої групи, ОСОБА_8 особисто підібрав її учасників. Забезпечуючи при цьому стійкість організованої групи, керованість і тривалість намічених ним злочинних дій, він використовував для відбору кандидатів їх особисті якості, вміння готувати, редагувати, подавати інформацію у формі відеоматеріалів та публікацій на інтернет ресурсах.

З метою втілення своїх злочинних планів, ОСОБА_8 , бажаючи максимально ефективної діяльності злочинної організації, залучив до її складу ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким довів до відома злочинний план та визначивши роль організаторів відокремлених підрозділів, які входять до складу злочинної організації, роль активних учасників злочинної організації та безпосередніх виконавців вчинюваних злочинів.

При цьому, ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, добровільно і свідомо надали згоду, увійшовши до складу злочинної організації.

Вказані члени злочинної організації безпосередньо приймали участь у розпалюванні релігійної ворожнечі, формуванні стратегії вчинення дій, спрямованих на шкоду інформаційній безпеці України та наданні допомоги Російській Федерації в проведенні підривної діяльності проти України, юридичного і силового забезпечення цих процесів.

Злочинна організація, створена ОСОБА_8 , з метою конспірації злочинної діяльності, використовувала офіційно зареєстровані суб`єкти господарювання пов`язані з медійною сферою, у тому числі, « ОСОБА_18 » керівником якого є ОСОБА_4 . На вказаному медіа-ресурсі висвітлюються типові провокативні наративи російських ЗМІ з метою маніпулювання суспільною свідомістю та в подальшому використовуються як інформаційна основа для пропагандистських статей, які поширювалися за єдиним задумом російськими провладними медіа-структурами в межах проведення інформаційно-психологічних спеціальних операцій в Україні.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи активним учасником злочинної організації, на виконання вказівки ОСОБА_8 виступав керівником ГО «Миряни» та контролював діяльність «Інформаційне агентство «Перший Козацький». Спільно з юридичним блоком організовував підривну діяльність, що перешкоджала усуненню причин та умов, які сприяють розколу та ворожнечі в суспільстві на релігійній основі, шляхом блокування прийняття проекту закону № 8371 від 19 січня 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності в Україні релігійних організацій». Також, здійснював розробку та висвітлення в ЗМІ (в тому числі західних країн) викривленої інформації щодо процесу переходу релігійних громад УПЦ до ПЦУ.

Окрім того, ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - на виконання вказівок організатора ОСОБА_8 , здійснювали безпосередній контроль за діями ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також виконанням останніми плану злочинних дій, вказівок організатора, покладених функцій та ролей.

Крім того, встановлено, що 12 січня 2023 року, 13 січня 2023 року, 14 січня 2023 року, 16 січня 2023 року, 18 січня 2023 року, 19 січня 2023 року, 17 лютого 2023 року, 21 лютого 2023 року, 25 лютого 2023 року, 13 березня 2023 року, 14 березня 2023 року, 20 березня 2023 року, 25 березня 2023 року, 27 березня 2023 року, 28 березня 2023 року, 31 березня 2023 року, 01 квітня 2023 року, 02 квітня 2023 року, 05 квітня 2023 року, 10 квітня 2023 року, 22 червня 2023 року, 23 червня 2023 року, на виконання розробленого єдиного злочинного плану, діючи умисно у складі злочинної організації, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу спрямованого проти основ національної безпеки України, а саме розпалювання релігійної ворожнечі для формування у суспільстві потрібної точки зору для підтримки держави агресора, антиукраїнської пропаганди та дискредитації України, підриву довіри до українського патріотичного суспільства, повернення України в зону релігійного, культурного та політичного впливу Росії, ОСОБА_8 , будучи керівником злочинної організації, надав вказівки ОСОБА_10 та ОСОБА_16 підготувати тексти відповідних публікацій та розмістити їх на сторінці медіа-ресурсу «СПЖ» (ІНФОРМАЦІЯ_1 ), поширити інформацію, яка сприятиме Російській Федерації, шляхом розпалювання релігійної ворожнечі.

У подальшому, на виконання вказівки, співучасниками злочинної організації були підготовлені відповідні публікації та розміщені на сторінці медіа-ресурсу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Інформація, розміщена у вищевказаних публікаціях згідно висновку експертів

№ 23309/23-36/23310/23-61 від 02 лютого 2024 року є такою, що спрямована на приниження честі і гідності духовенства та вірян ПЦУ у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, а також на формування неприязні до них та до представників Вселенського патріархату, сприяє Російській Федерації в підривній діяльності проти України в інформаційній та релігійній сферах.

Окрім того, в ході досудового слідства встановлено, що починаючи з 24 лютого 2022 року, під час повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України ОСОБА_8 , будучи керівником злочинної організації, надав вказівку ОСОБА_10 поширювати матеріали, в яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Згідно зі злочинним умислом ОСОБА_10 , самостійно та надаючи вказівки журналістам ТОВ «О.М.С.В.П. ГРУП» (Колишня назва ТОВ «ІА «СПІЛКА ПРОВОСЛАВНИХ ЖУРНАЛІСТІВ») та ТОВ «Перший Козацький канал» на підготовку та розміщення інформації покликаної на виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Згідно висновку експертів № 23309/23-36/23310/23-61 від 02 лютого 2024 року: інформаційна діяльність редакторів та авторів публікацій, з огляду на зміст поширюваних інформаційних матеріалів та контекст їх розповсюдження, спрямована на шкоду державній та інформаційній безпеці України; тексти повідомлень робочого чату в месенджері «Telegram» під назвою «ЛЕНТА», зафіксованих у протоколі огляду №7490 від 16 серпня 2023 року за своїм змістом та ідейно-тематичним спрямуванням подібні або ідентичні з відео- і текстовими публікаціями, розміщеними на сторінці ТОВ «СПЖ» та ТОВ «Перший Козацький канал» і проаналізованими в дослідницькій частині висновку; інформаційна діяльність редакторів та авторів публікацій, відображена у тексті переписки в чаті під назвою «ЛЕНТА» в месенджері «Telegram», та у відеоматеріалах, розповсюджених на сторінках медіа-ресурсу «СПЖ» і у відеохостингу «You Tube», містить ознаки підтримки держави-агресора шляхом поширення відповідних за змістом ідеологем та наративів і представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як такої, що була викликана неправомірними діями українського політичного керівництва і здійснюваною ним внутрішньою і зовнішньою політикою.

Враховуючи вищевикладене, 12 березня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється в: участі в злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 255 КК України; розпалюванні релігійної ворожнечі та ненависті вчиненому злочинною організацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною третьою 3 статті 161 КК України; запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2 КК України; виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у складі злочинної організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2 КК України; державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України, а саме: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 КК України.

У межах досудового розслідування кримінального провадження, 12 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва проведено обшук у транспортному засобі марки «MAZDA 3» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-кодом: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , у ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти: купюри номіналом 1000 грн 93 шт., купюри номіналом 500 грн 54 шт., купюри номіналом 200 грн 400 шт.; 2 (два) листка А-4 з записами; записник синього кольору з написом «DIART» - 1 шт.; мобільний телефон «Redmi» Model: M1908C3XG 1 шт.; мобільний телефон: Iphone 12 Pro Max Модель: М6913LL/A IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; автомобіль марки MAZDA 3» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-кодом: НОМЕР_2 .

Того ж дня, зазначені речі оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що у вказаних речах вилучених в ході проведення обшуку є предмети, які містять на собі інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, тому слідчий звернувся з указаним клопотанням.

Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому. Крім того, зазначив, що мобільні телефони були вилучені, оскільки ОСОБА_4 відмовився надавати паролі доступу до них, також він не зміг пояснити походження грошових коштів, тому було прийнято рішення про їх вилучення. У записнику та на листках А4 містяться відомості, що мають значення для досудового розслідування. Враховуючи викладене, просив клопотання задовольнити.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено відповідність вилученого в ході обшуку майна критеріям речових доказів, встановлених статтею 98 КПК України. Крім того, зазначив, що вилучені грошові кошти належать Благодійній організації «Фонд підтримки захисників України на честь гетьмана ОСОБА_22 ».

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що вилучені грошові кошти були зібрані вірянами для потреб ЗСУ та повинні були бути передані Благодійній організації «Фонд підтримки захисників України на честь гетьмана ОСОБА_22 », а доступ до мобільного телефону слідчим був отриманий, оскільки був ним одразу розблокований.

Представник третьої особи щодо майна якої вирішує питання про арешт в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в частині вилучення грошових коштів, посилаючись на те, що ОСОБА_23 неодноразово співпрацював з ОСОБА_4 та ним на власних рахунках добровільно був відкритий збір для купівлі кейс-евак автомобіля, про цей збір було розміщено інформацію на сторінці ОСОБА_24 . Таким чином, кошти вилучені у ОСОБА_24 призначалися для купівлі вказаного автомобіля, а їх арешт унеможливить процедуру купівлі-продажу такого автомобіля.

Вислухавши слідчого, представника власник майна, власника майна та третьої особи, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000608 від 21 липня 2023 за підозрою, зокрема, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 255 та частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161 КК України.

12 березня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 255 та частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

12 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, був проведений обшук у транспортному засобі марки «MAZDA 3» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-кодом: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , у ході якого було виявлено та вилучено: грошові кошти: купюри номіналом 1000 грн 93 шт., купюри номіналом 500 грн 54 шт., купюри номіналом 200 грн 400 шт.; 2 (два) листка А-4 з записами; записник синього кольору з написом «DIART» - 1 шт.; мобільний телефон «Redmi» Model: M1908C3XG 1 шт.; мобільний телефон: Iphone 12 Pro Max Модель: М6913LL/A IMEI: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; автомобіль марки MAZDA 3» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , VIN-кодом: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого в ОВС 3 відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_25 від 12 березня 2024 року вищевказане майно, окрім автомобіля, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені речі містять на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а незастосування арешту майна може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначені вище речі можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Посилання представника власника майна та власника майна щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на вилучені мобільні телефони, оскільки при проведенні обшуку слідчим самостійно було їх розблоковано, оцінюються слідчим суддею критично, оскільки в протоколі обшуку відсутні будь-які зауваження щодо їх вилучення.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Що стосується накладення арешту на грошові кошти, то слідчим у клопотанні не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином вказане майно має відношення до кримінального провадження, яке доказове значення має таке майно в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту може бути використано стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містить та чи містить взагалі, тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку 12 березня 2024 року в транспортному засобі марки «MAZDA» із д. н. з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме:

- 2 (два) листка А-4 з записами;

- записник синього кольору з написом «DIART» - 1 шт.;

- мобільний телефон iPhone 12 Pro Max, модель: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон «Redmi» Model: НОМЕР_6 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1