Справа № 301/1206/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/251/24 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду від 05 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду від 05 квітня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000088 від 04.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Відповідно до клопотання слідує, що 04.04.2024 року в чергову частину відділення поліції №1 Хустського РУП надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про те, що 04.04.2024 року, близько12:00 годині в м. Іршава біля АЗС «Маркет» ним було зупинено транспортний засіб марки Камаз д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , який перевозив сипучі матеріали з документами, які містять ознаки підробки. 04 квітня 2024 року сектором дізнання відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 за ч. 4 ст. 358 КК України.

04 квітня 2024 року постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 вилучені в ході огляду місця події: автомобіль марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 в кузові якого наявна висівка гравійна, який вилучено та поміщено на майданчик для тимчасового тримання автомобілів відділення поліції №1 Хустського РУП за адресою: АДРЕСА_2 ; накладу №30 від 04.04.2024 року вилучено та упаковано до паперового конверту білого кольору, з підписами понятих та учасників - залишено при матеріалах кримінального провадження визнано речовими доказами.

Будучи опитаним ОСОБА_8 показав, що 04.04.2024 на автомобілі марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 приїхав в смт. Королево, Берегівського району на склад ТОВ «Андозіт» де йому завантажили висівку гравію, масою 8м3 та надали накладну, і мав відвести до себе додому.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 .

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що в порушення вимог ст. 171 КПК України з даним клопотанням звернувся старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , отже виходячи з вищенаведеного, до суду звернулася особа, яка не має права на звернення з таким, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з істотним порушенням вимог КПК, внаслідок чого підлягає скасуванню. Зазначає, що в разі не накладення арешту на вказане майно, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження, та встановлення винних у його вчиненні.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання дізнавача про накладення арешту на майно, а саме накласти арешт натранспортний засіб «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 та висівку гравійну, накладну №30 від 04.04.2024 року.

Апеляційна скарга розглядається без учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів задовольняє частково з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів вважає, що прийшовши до висновку про відмову в задоволенні клопотання дізнавача про арешт вилученого майна, слідчий суддя не врахував вищенаведені обставини та приєднані до клопотання докази, не дотримався наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Так, відмовляючи у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, послався лише на те, що до суду з клопотанням звернулася особа (старший дізнавач), яка не має права на звернення з таким.

При цьому судом не враховано, що на даному етапі провадження, відповідно до частини 1 статі 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Згідно з п. 4 ч.2 ст.40-1 КПК України дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також слідчим суддею не враховано те , що його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час і оцінити, що сукупність отриманих даних відповідно до вимог ст. 170 КПК України є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що вказане зазначене майно у клопотанні, постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 від 04.04.2024, визнані речовими доказами з дотриманням вимог ст. 98 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що дізнавачем доведена наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучені речі (предмети) в ході огляду місця події: висівка гравійна, накладна №30 від 04.04.2024, яку вилучено та упаковано до паперового конверту білого кольору, з підписами понятих та учасників - залишено при матеріалах кримінального провадження, оскільки надані ним матеріали дають достатні підстави вважати, що зазначене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та речовими доказами по справі.

При цьому, слід вважати необґрунтованою позицію сторони обвинувачення щодо накладення арешту на автомобіль марки Камаз д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля марки «Камаз» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, наявна необхідність часткового задоволення вказаного клопотання про накладення арешту на вилучені речі, в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки Камаз д.н.з. НОМЕР_1 слід відмовити.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вищевказані обставини та наявні в матеріалах судового провадження докази викликають необхідність накладення арешту на висівку гравійну, накладну №30 від 04.04.2024, яку вилучено та упаковано до паперового конверту білого кольору, з підписами понятих та учасників - залишено при матеріалах кримінального провадження, оскільки існують достатні підстави вважати, що такі є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також з метою збереження речових доказів та запобіганню передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків.

Вищенаведене, на переконання колегії суддів, свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином умотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону, і яке, з урахуванням наведеного вище, підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. ст. 409-410 КПК України неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тягнуть скасування судового рішення, а з урахуванням вимог ст. 407 цього Кодексу, зі скасуванням ухвали слідчого судді й постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду від 05 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000088 від 04.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч .4 ст. 358 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт вилученого майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на висівку гравійну та накладну №30 від 04.04.2024, яку вилучено та упаковано до паперового конверту білого кольору, з підписами понятих та учасників - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді