ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/940/24 Справа № 201/5851/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року про повернення обвинувального акту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, непрацюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000245, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА :

За ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року, клопотання захисника ОСОБА_8 задоволено та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України, повернутий прокурору Дніпропетровської обласної прокуратури для його належного оформлення у розумний строк відповідно до вимог КПК України.

Суд першої інстанції суд дійшов висновку, що кваліфікація злочину в редакції ч. 1 ст. 361-1 КК України після 03.04.2022 року є незрозумілою, оскільки прокурор в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України допустив виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, не встановивши обставину, яка входить до предмету доказування час вчинення злочину, встановлення якого з урахуванням наявності в 2022 році двох редакцій ч. 1 ст. 361-1 КК України є обов`язковим для правильної кваліфікації злочину.

Також суд констатував, що в обвинувальному акті відсутній опис об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у протиправному створенні та збуті шкідливого програмного засобу, хоча диспозиція статті після 03.04.2022 року передбачає кримінальну відповідальність за створення з метою протиправного використання, розповсюдження або збуту, а також розповсюдження або збут шкідливих програмних чи технічних засобів.

Дійшов висновку, що формулювання обвинувачення як «протиправне створення та збут шкідливого програмного засобу» відрізняється від формулювання, викладеного у диспозиції ч. 1 ст. 361-1 КК України як після 03.04.2022 року: «створення з метою протиправного використання, розповсюдження або збуту, а також розповсюдження або збут шкідливих програмних чи технічних засобів», так і до 03.04.2022 року: «створення з метою використання, розповсюдження або збуту, а також розповсюдження або збут шкідливих програмних чи технічних засобів».

Тобто обвинувачення є неконкретним, а також не зазначена мета створення ОСОБА_6 шкідливого програмного засобу.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що наведені в ухвалі висновки про повернення обвинувального акту не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах КПК України.

Вказує, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_6 ..

Звертає увагу на те, що суд фактично вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, які можуть бути перевіреними виключно під час судового розгляду при дослідженні доказів, оцінка яким надається судом в нарадчій кімнаті.

Заслухавши сторони кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України до повноважень суду першої інстанції віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає таку невідповідність його вимогам закону та наявність таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Так, повертаючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано вказав на невідповідність його вищезазначеним вимогам ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, конкретності пред`явленого обвинувачення з огляду на невстановлення органом досудового розслідування часу вчинення злочину та різні диспозиції ст. 361-1 КК України в редакції до та після 27.03.2022 року, що є обов`язковим для правильної кваліфікації злочину. Крім того, як вбачається з обвинувального акту, в ньому при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення прокурором не зазначена мета створення ОСОБА_6 шкідливого програмного засобу, що також вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає вмотивованим та таким, який відповідає та узгоджується з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 у справі № 5-328кс-16.

Крім того, відповідно до положень п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Про право обвинуваченого на отримання докладної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, наголошується у рішеннях ЄСПЛ у справах «Маттоціа проти Італії» від 07 березня та 04 липня 2000 року та «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року, в яких зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до об`єктивного, законного та вмотивованого висновку, про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначити його до розгляду при обставинах наведених вище, і даний недолік не було усунуто стороною обвинувачення як під час підготовчого судового засідання так і в апеляційній інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4