ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1339/24 Справа № 243/2230/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року, якою обвинуваченому за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Слов`янська Донецької області, громадянину України, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року обвинуваченому за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2024 року включно.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року по справі № 243/2230/22 про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який.

Вважає оскаржену ухвалу необґрунтованою, оскільки на його думку, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , місцевий суд врахував лише те, що із врахуванням суворості можливого покарання існує ризик переховування обвинуваченого від правосуддя. Звертає увагу, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів того, що раніше ОСОБА_8 ухилявся від слідства чи суду. Також не надано доказів у підтвердження існування інших ризиків, передбачених законом. Тому вважає оскаржену ухвалу суду необґрунтованою.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін.

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року обвинуваченому за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2024 року включно.

Колегія суддів першої інстанції виходила з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Судом першої інстанції враховано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо; підставою застосування або продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі продовжує існувати, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із фізичним насильством над людиною, проте на теперішній час судом ще не допитані свідки, що свідчить про існування ризику впливу на них з боку обвинуваченого в разі находження його не під вартою.

Крім того, обвинувачений раніше 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, що з одного боку вказує на освіченість ОСОБА_8 про негативні наслідки засудження та може спонукати до ухилення від суду, а з іншого боку свідчить про його небажання вести законослухняний спосіб життя. Останнє із відсутністю легальних джерел доходів із достатньою повнотою свідчить про наявність ризику вчинення ним нового злочину.

Разом із тим, ураховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд правильно прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження є підтвердженою неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягає сторона захисту.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів 1-ї інстанції в повній мірі обґрунтувала своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням його із під варти.

При цьому, посилання сторони захисту, що місцевим судом необґрунтовано прийнято до уваги всі доводи прокурора щодо наявності ризиків, колегіє суддів до уваги не бере, оскільки судом 1-ї інстанції ретельно перевірено всі ризики, при цьому, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення місцевим судом вдруге визнаний необґрунтованим.

Стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою. Отже, судом вірно враховано вимоги ст. 178 КПК України, а саме не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а і відомості, які характеризують особу обвинуваченого, характер та обставини кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням, а судом 1- інстанції надано обґрунтовану та повну оцінку заявленим прокурором ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі суду 1-ї інстанції саме ті ризики, які продовжують існувати.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що судом 1-ї інстанції правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу. Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду 1-ї інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги захисника обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2024 року, якою обвинуваченому за за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4