№ 1-кп/756/545/19
УХВАЛА

27 червня 2019 р. м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

Головуючої судді: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Оболонського районного суду м.Києва судове засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.408, ч.1 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Захисником ОСОБА_6 було подано через канцелярію суду клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, в обґрунтування клопотання захисник посилалася на ту обставину, що ОСОБА_8 вже три роки і шість місяців перебуває під вартою, крім того, посилалася на рішення Конституційного суду України від 25.06.2019 року, який визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини п`ятої статті 176 КПК України, яким передбачено, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо поданого клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, одночасно подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на ризики передбачені ст. 177 КПК України, зокрема може перешкоджати кримінальному провадженню, це може виражатися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, може здійснювати вплив на осіб, які були свідками вчинення злочину та тих хто був у підпорядкованому відносно ОСОБА_8 стані, шляхом їх залякування, підкупу чи повідомлення компроментаційних матеріалів, з метою зміни їх свідчень, схиленні до дачі неправдивих показів. Крім того, прокурор зазначив, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 як особі, що вчинила державну зраду ні що не зможе завадити налагодити контакти з розвідувальними підрозділами інших держав та в подальшому вчиненню діянь на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності, недоторканості, обороноздатності та інформаційній безпеці України, спілкуватися із ЗМІ.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала подане нею клопотання та категорично заперечувала щодо поданого прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подане клопотання захисника ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі, щодо клопотання прокурора категорично заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свої захисників, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та просив змінити йому раніше обраний запобіжний захід на домашній арешт чи інший альтернативний запобіжний захід, зобов`язувався виконувати всі покладені на нього обов`язки, з`являтися вчасно до суду, сприяти в установлені істини у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановила наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 05.07.2019 року включно.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді поданих сторонами кримінального процесу клопотань, крім ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).

Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди повязано із необхідністю запобігання ризиків згідно ст. 177 КПК України (лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року п.9).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 25.06.2019 року №7-р/2019, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини п`ятої статті 176 КПК України, яким передбачено, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

У згаданому рішенні Конституційний Суд України підкреслив, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша, друга статті 8 Основного Закону України).

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України); встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом серед усіх запобіжних заходів, передбачених Кодексом. Відповідно до частини першої статті 183 Кодексу в редакції до внесення змін Законом «тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що запобіжний захід у кримінальному провадженні скерований виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного/обвинуваченого, а не направлене на обмеження прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на вільне вираження думок та поглядів, гарантованих ст. 34 Конституції України та ст. 10 Європейської Конвенції з прав людини.

З огляду на наведене вище, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, крім того, враховує особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, та батьків пенсійного віку, та приходить до висновку щодо необхідності зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, разом з цим, вирішуючи питання стосовно виду запобіжного заходу, з урахуванням зазначених вище обставин, та з метою запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вважає за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло з 22-ої години по 7-му годину наступного дня, при цьому, колегія суддів, враховує потребу ОСОБА_8 працевлаштуватись з метою утримання своєї родини. На думку колегії суддів, саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідних для виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 201, 331 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжній захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши обвинуваченому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-ої години по 7-му годину наступного дня, та зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожної вимогою суду, повідомляти про зміну місця проживання та місце роботи, утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_8 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Визначити строк дії ухвали суду до 27 серпня 2019 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Рожнятівського РВ національної поліції України в Івано-Франківській області та до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для відома.

Рожнятівському РВ національної поліції України в Івано-Франківській області негайно поставити на облік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3