Справа № 344/8638/24
Провадження № 1-кс/344/3675/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що на даний час не підтримує подану скаргу, оскільки під час розгляду скарги було з`ясовано, що прокурором ОСОБА_4 були надані вказівки слідчому ( у порядку п.4 ч.2 ст.36 КПК України) у кримінальному провадженні № 0002377. Зазначені обставини не були відомі на момент подання такої заяви. Тому вважав, що подану скаргу слід залишити без розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження відносяться, зокрема, диспозитивність; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1ст.24 КПК Українивстановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Детальний аналіз наведених норм права, які передбачають загальні засади кримінального провадження, вказує, що діючим законодавством на слідчого суддю покладено обов`язок розглядати скаргу особи на дії чи бездіяльність слідчого (прокурора) лише у випадках передбачених Законом та за наявності на то ініціативи особи, яка має право на таке оскарження.

В той же час, заявник, зробивши таку заяву, на переконання слідчого судді, скористався своїм безумовним правом на припинення судового провадження в такий спосіб.

У даному випадку, залишення скарги без розгляду є ознакою досягнення скаржником дотримання його прав, свобод, інтересів у позасудовий спосіб та свідчить про недоцільність судового контролю з боку слідчого судді в розумінні п.18 ч.1 ст.3 КПК України.

При цьому, слідчий суддя, дотримуючись принципів незалежності та неупередженості (ст.21 КПК України), не має права проявляти власної ініціативи та проводити розгляд скарги всупереч волевиявленню заявника.

Відтак, враховуючи вищенаведене, слідчий судя приходить до висновку,що подану скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 26 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1