ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/915/22

24 квітня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, м.Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000016 від 22.03.2022 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Велика Рішнівка Шепетівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, навідник-оператор 3-го розвідувального відділення 1-го розвідувального взводу 2-ї розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом на посаді навідника-оператора 3-го розвідувального відділення 1-го розвідувального взводу 2-ї розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 04 березня 2022 року о 08.00 год. не з`явився на службу із відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася на Рівненському загальновійськовому полігоні, що за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами вказаної військової частини за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України (чинної із 05 березня 2015 року) - дезертирство, тобто нез`явлення на службу із відпустки до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи, дав суду показання, що дійсно 04 березня 2022 року, через нестатутні відносини з командуванням, на 08.00 год. не з`явився на службу із відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася на АДРЕСА_2 та повернувся за місцем свого проживання, де вподальшому займався волонтерською діяльністю та не виконував обов`язки військової служби. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки бажає надалі продовжити військову службу та стати на захист Вітчизни.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст. 408 КК України правильна, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, вчинив нез`явлення на службу із відпустки до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 408 КК України ближче до нижньої межі - 5 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд, у відповідності до ст.75 КК України та враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину та в подальшому вчиняти подібного не буде, особисте ставлення до вчиненого, його бажання надалі продовжити військову службу та захист Вітчизни, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки у відповідності до пп. 1, 2 ч. 1 п.4 ч.3 ст. 76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов до обвинуваченого в межах кримінального провадження не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374,376,395 КПК України, ст. ст. 50,54, 65, 66-67, 75, 76, ч.4 ст.408 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п.4 ч.3 цієї ж статті додатково покласти такий обов`язок, як виконання заходів, передбачених пробаційною програмою, поклавши здійснення такого нагляду за ОСОБА_3 на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1