1Справа № 335/7101/21 1-кп/335/152/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0000051 від 02.02.2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Оженківка, Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянки України, має вищу освіту, розлученої, працюючої директором ТОВ «Механічний завод № 1», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , в період часу з 04.09.2020 по 17.09.2020, отримала достовірну інформацію про те, що Дніпровський апеляційний суд, розглянувши заяву ОСОБА_6 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі за заявою ОСОБА_8 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду «Південно-Східний міжрегіональний» від 20.12.2019 у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики, ухвалою Іменем України від 04.09.2020 заяву ОСОБА_6 задовольнив і визнав виконавчий лист у справі № 20/12/2019, провадження № 22вк/803/50/20, виданий Дніпровським апеляційним судом 20.07.2020 у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , яким стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики від 18.01.2019 року в розмірі 2 650 000 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Саме в цей проміжок часу у неї виник умисел заволодіти грошовими коштами та нерухомим майном, що має грошову вартість, і яке за життя ОСОБА_9 належало йому, а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 увійшло до спадщини, в особливо великих розмірах. При цьому, ОСОБА_8 врахувала, що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 відкрито спадкову справу №10/2020, в якій заяву про прийняття спадщини ОСОБА_9 подала його дружина ОСОБА_6 , яка після спливу передбаченого ст.1270 Цивільного кодексу України 6 місячного строку з часу відкриття спадщини - 28.08.2020, розпочала оформлення прав власності на успадковане нею майно та грошові кошти на себе.

ОСОБА_8 про свій умисел повідомила невстановлену в ході досудового розслідування особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вступивши з нею у злочинну змову, і втягнула цю особу у розробку плану шахрайського заволодіння грошовими коштами та нерухомим майном, яке має грошову вартість, в особливо великих розмірах. За спільним планом ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вони повинні були повідомити спадкоємцю померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_6 про наявність неіснуючого боргу ОСОБА_9 перед ОСОБА_8 , визначивши його в розмірі суми, еквівалентної 100 000 доларів США, аналогічної до тієї, щодо якої Дніпровським апеляційним судом 04.09.2020 задоволено позов ОСОБА_6 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі за заявою ОСОБА_8 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду «Південно-Східний міжрегіональний» від 20.12.2019 у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики від 19.01.2019.

За задумом ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка діяла з нею спільно, за попередньою змовою, спадкоємець ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , уведена в оману, або опинившись у складній життєвій ситуації, не маючи сил та бажання чинити спротив шахрайським діям ОСОБА_8 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, могла добровільно визнати та сплатити неіснуючий борг. У разі ж відмови ОСОБА_6 від такого добровільного визнання та виконання зобов`язань, за злочинним задумом, необхідно було здійснити обман судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, наділеного Конституцією України, Законом України «Про судоустрій», Цивільним кодексом України, Цивільним процесуальним Кодексом України владними повноваженнями вирішувати цивільні спори між фізичними особами, що виникають між фізичними особами з приводу стягнення заборгованості, про існування боргу померлого ОСОБА_9 перед ОСОБА_8 у сумі, еквівалентній 100 000 доларів США, який підлягав би погашенню спадкоємцем на підставі рішення суду Іменем України у цивільній справі.

За розробленим ОСОБА_8 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, злочинним планом, у період з 04.09.2020 по 17.09.2020 невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за невстановлених обставин та у невстановленому місці здійснила на одному боці одного білого аркушу паперу формату А4 за допомогою копіювально- розмножувальної техніки фарбувальною речовиною чорного кольору друк тексту наступного змісту: «РОЗПИСКА. Я, ОСОБА_9 , який мешкає: АДРЕСА_2 , беру в борг на строк один рік у ОСОБА_8 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , гроші в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які мені передані до складання та підписання цієї розписки. Борг зобов`язуюсь повернути до 25.01.2020. 25 січня 2019 року. » Після чого, на цьому ж боці цього ж білого аркушу паперу формату А4 невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з використанням кулькової ручки, спорядженої пастою синьо-фіолетового кольору, виконані та розміщені у тексті документу підпис та рукописний текст « ОСОБА_11 » з наслідуванням справжнього підпису та почерку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .

Після цього, невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, передала оригінал вказаного виготовленого підробленого документу в розпорядження ОСОБА_8 . Отримавши вказаний підроблений документ, ОСОБА_8 , спираючись на його зміст, продовжила вчинять шахрайські дії, а саме -17.09.2020 підготувала та направила на адресу: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 51, приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 письмову вимогу до спадкоємців ОСОБА_9 , за змістом якої, доручила вищевказаному приватному нотаріусу повідомити спадкоємців про необхідність повного погашення вищезазначеної заборгованості в сумі 100 000 доларів США, що в еквіваленті, станом на 27.07.2020 становить 2 775 590 грн. До вказаної вимоги, ОСОБА_8 долучила копію отриманої нею від невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підробленої «розписки від 25.01.2019»

Отримавши вказану вимогу ОСОБА_8 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 21.09.2020 за вих. № 455/02-14 направила ОСОБА_6 на адресу: АДРЕСА_2 , повідомлення про отримання претензії кредитора.

Упевнившись в тому, що ОСОБА_6 розуміє протиправність вимог ОСОБА_8 та не бажає добровільно виконувати її вимогу про сплату, начебто виниклої заборгованості, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перейшли до наступного етапу реалізації свого злочинного задуму щодо шахрайського заволодіння грошовими коштами, а також нерухомим майном, що має грошову вартість, в особливо великих розмірах, а саме підготували та 02.10.2020 направили до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_6 у розмірі 2 820 220 грн.

Звертаючись з цією позовною заявою, ОСОБА_8 ввела в оману суд, стверджуючи про існування між нею та померлим 28.02.2020 ОСОБА_9 договору позики, укладеного, начебто, 25.01.2019, зі строком дії 1 рік - до 25.01.2020. Діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, маючи умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами та нерухомим майном, що має грошову вартість та складає спадщину після смерті ОСОБА_9 , прийняту його дружиною ОСОБА_6 , в особливо великих розмірах, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_8 , діючи умисно, доводячи суду існування зобов`язання між нею та ОСОБА_9 , додала до позову копію підробленої «розписки від 25.01.2019».

Продовжуючи діяти умисно, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами та нерухомим майном, що має грошову вартість, та після смерті ОСОБА_9 за правом спадкування відійшло його дружині ОСОБА_6 , в особливо великих розмірах, шляхом обману, ОСОБА_8 вживала активних заходів до усунення перешкод в її шахрайських діях, зокрема 05.10.2020 та 06.10.2020 нею подано заяви до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту нерухомого майна:

- нежитлового приміщення, інв.№180113 загальною площею 390,5 кв. м, реєстраційний №101, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_6 ;

- квартири, реєстраційний № 101, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , належної ОСОБА_6 ;

- складу літ. М, реєстраційний №14810286, загальною площею 24.1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованого за померлим ОСОБА_9 .

За наслідками розгляду цих заяв, заяву від 06.10.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, уведеним в оману позивачем, помилково вважаючи його добросовісним, ухвалою від 06.10.2020 задоволено, на вказані об`єкти нерухомого майна, що мають грошову цінність, накладено арешт з забороною ОСОБА_6 та іншим особам розпоряджатись у будь-який спосіб, у тому числі заборонити укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями, укладати договори купівлі-продажу, міни, дарування, найму, іпотеки, передавати майно в користування, управління, оренду, лізинг, шляхом укладання договорів, або договорів про внесення змін до діючих договорів, щодо нерухомого майна, державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаного нерухомого майна.

Після цього, ухвалою суду від 12.10.2020 позовна заява ОСОБА_8 від 02.10.2020 була прийнята судом до розгляду, на її підставі суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя розпочато провадження у цивільній справі №335/8395/20, яку призначено для розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Продовжуючи діяти умисно, маючи умисел на заволодіння шляхом обману грошовими коштами та нерухомим майном, що має грошову вартість, та після смерті ОСОБА_9 за правом спадкування відійшло його дружині ОСОБА_6 , в особливо великих розмірах, ОСОБА_8 під час відкритого судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яке відбувалось за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б у денний час доби, у цивільній справі №335/8395/20 за її позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у розмірі 2 820 220 грн., що відбулось 21.12.2020, надала суду оригінал завідомо підробленого документу, виконаного на одному боці одного білого аркушу паперу формату А4 за допомогою копіювально-розмножувальної техніки фарбувальною речовиною чорного кольору з друкованим текстом наступного змісту: «РОЗПИСКА. Я, ОСОБА_9 , який мешкає: АДРЕСА_2 , беру в борг на строк один рік у ОСОБА_8 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , гроші в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які мені передані до складання та підписання цієї розписки. Борг зобов`язуюсь повернути до 25.01.2020. 25 січня 2019 року», та на цьому ж боці цього ж білого аркушу паперу формату А4 з використанням кулькової ручки, спорядженої пастою синьо-фіолетового кольору, виконаним та розміщеним у тексті документу підписом та рукописним текстом « ОСОБА_11 » з наслідуванням справжнього підпису та почерку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою з ході досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконали усі дії, охоплені їх спільним умислом, направлені на шахрайське заволодіння грошовими коштами, а також нерухомим майном, що має грошову вартість, загальною вартістю 2 820 220 грн., тобто в особливо великих розмірах, проте очікувані ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового розслідування слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, які діяли спільно та узгоджено між собою, наслідки не настали з незалежних від їх волі причин, тому, що за клопотанням сторони відповідача, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2020 у цивільній справі № №335/8395/20 призначена комплексна судово-почеркознавча технічна експертиза наданого ОСОБА_8 суду документа, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково- дослідного інституту судових експертиз.

Згідно з висновком експертів №82/83/84-21 від 18.03.2021, «підпис, виконаний від імені ОСОБА_9 та розміщений в розписці..., виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Почерк, виконаний від імені ОСОБА_9 та розміщений в розписці..., виконаний не ОСОБА_9 , а іншою собою з наслідуванням його справжнього почерку».

Крім того, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що у період з 04.09.2020 по 17.09.2020 невстановлена особа за невстановлених обставин та у невстановленому місці виготовила завідомо підроблений документ - здійснила на одному боці одного білого аркушу паперу і формату А4 за допомогою копіювально-розмножувальної техніки фарбувальною речовиною чорного кольору друк тексту наступного змісту: «РОЗПИСКА. Я, ОСОБА_9 , який мешкає: АДРЕСА_2 , беру в борг на строк один рік у ОСОБА_8 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , гроші в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які мені передані до складання та підписання цієї розписки. Борг зобов`язуюсь повернути до 25.01.2020. 25 січня 2019 року.» Після чого, на цьому ж боці цього ж білого аркушу паперу формату А4 невстановленою особою з використанням кулькової ручки, спорядженої пастою синьо-фіолетового кольору, виконані та розміщені у тексті документу підпис та рукописний текст « ОСОБА_11 » з наслідуванням справжнього підпису та почерку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 ОСОБА_8 використала вказаний завідомо підроблений офіційний документ.

Так, ОСОБА_8 під час відкритого судового засідання Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яке відбувалось за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107 -Б, у цивільній справі № 335/8395/20 за її позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у розмірі 2 820 220 грн., що відбулось 21.12.2020 у денний час доби, надала суду оригінал завідомо підробленого документу, виконаного на одному боці одного білого аркушу паперу формату А4 за допомогою копіювально-розмножувальної техніки фарбувальною речовиною чорного кольору з друкованим текстом наступного змісту: «РОЗПИСКА. Я, ОСОБА_9 , який мешкає: АДРЕСА_2 , беру в борг на строк один рік у ОСОБА_8 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , гроші в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, які мені передані до складання та підписання цієї розписки. Борг зобов`язуюсь повернути до 25.01.2020. 25 січня 2019 року», та на цьому ж боці цього ж білого аркушу паперу формату А4 з використанням кулькової ручки, спорядженої пастою синьо-фіолетового кольору, виконаним та розміщеним у тексті документу підписом та рукописним текстом « ОСОБА_11 » з наслідуванням справжнього підпису та почерку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .

У ході досудового розслідування потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 30 000 доларів США (еквівалентно на 30.03.2021 року за курсом НБУ 839 100 гривень) та моральної шкоди на суму 70 000 доларів США (еквівалентно на 30.03.2021 року за курсом НБУ 1 957 900 гривень).

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнала у повному обсязі, суду показала наступне. У 1990-х роках вона познайомилась з ОСОБА_9 , знайомі біля 28 років, вони підтримували близькі стосунки, разом створили компанію, якою спільно керували. Спочатку «Одександрівськ», потім змінювали назви, вони були співвласниками товариств 50/50, разом працювали та їздили на роботу та з роботи разом. З ОСОБА_9 вони мали близькі стосунки, ОСОБА_8 має від нього дитину, разом вони вели бізнес та отримували спільно дохід. Пояснила, що ОСОБА_6 знала про неї, ОСОБА_9 жив на 2 сім`ї, діти їх дружили. На зароблені кошти ОСОБА_9 будував будинок, а вона свою частину зароблених грошей відкладала. Коли на будівництво будинку потрібні були гроші, ОСОБА_9 брав гроші у ОСОБА_8 , вона надавала в борг різними сумами. ОСОБА_9 ніякі розписки не писав, сам рахував скільки він брав грошей у ОСОБА_8 та записував, вів зошит. Гроші ОСОБА_9 почав брати з 2010 року, різними сумами, по 10- 20 тисяч доларів, і не віддавав, бо будував будинок, а потім інший будинок. При передачі цих грошей ОСОБА_9 , бувало таке, що були присутні інші особи, дані їх їй невідомі, це були будівельники. Також ОСОБА_9 брав у неї гроші, коли його другу не вистачало на придбання автомобіля. Потім, коли ОСОБА_9 захворів, він вирішив написати розписку на загальну суму коштів, які брав у неї в борг, ця сума склала 100 000 доларів США. Вказану розписку ОСОБА_9 передав їй на роботі у присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . При передачі грошей ці свідки не були присутні. Вона не бачила та не була присутня як ОСОБА_9 складав розписку та її підписував, при ній він її не складав та не підписував, розписка була надрукована, можливо на ноутбуці ОСОБА_9 , і підписана ОСОБА_14 , вона цю розписку не складала. Ноутбук після смерті ОСОБА_9 забрали з роботи. Їй невідомо чому саме в той час він вирішив скласти та передати їй цю розписку, можливо у зв`язку з тим, що погіршився стан здоров`я та неповерненням грошей, які він протягом тривалого часу у неї позичав. В день передачі їй розписки, грошові кошти ОСОБА_9 на вказану у розписці суму вона не передавала, розписка підтверджує загальну суму грошей, які ОСОБА_9 брав у неї в борг протягом тривалого часу. Після смерті ОСОБА_9 , вона звернулась до спадкоємців: дружини ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , щоб вона знала, що є борг та необхідно його повернути та надала час для цього, після чого звернулась до суду з позовом про стягнення боргу та надала оригінал розписки в суді. Їй невідомо чому за висновком експерта в цивільній справі встановлено, що підпис і почерк на розписці не належить ОСОБА_9 . З висновком експерта вона не згодна. Цивільний позов ОСОБА_6 не визнає у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а відповідно зі ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Судовий же розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Суд у повному обсязі дослідив докази, надані сторонами.

Сторона обвинувачення вважає доведеними обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, стороною обвинувачення було надано суду та в судовому засіданні досліджено наступні докази: письмові докази, показання свідків, показання потерпілої.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 з 1987 року та до його смерті. Зі ОСОБА_8 познайомилась давно, працювали разом у гастрономі. Потім потерпіла з чоловіком відкрили свою фірму, чоловік прийняв ОСОБА_8 на роботу менеджером. Пізніше чоловік відкрив іншу фірму, ОСОБА_8 стала в ній співзасновником. Пояснила, що за своїм матеріальним станом ОСОБА_8 не могла позичати кошти ОСОБА_9 , вона не мала коштів, навпаки грошові кошти ОСОБА_8 завжди позичав ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли повідомили всім про його смерть, відразу були зняті кошти з рахунків Товариства, потім через декілька днів ОСОБА_8 змінила всі замки на складах. Через 4 місяці потерпіла отримала лист з Дніпропетровського апеляційного суду, який визнав борг її чоловіка перед ОСОБА_8 , вподальшому це рішення було скасовано. Потім ОСОБА_8 пред`явила позов до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя до ОСОБА_9 про стягнення суми боргу, їй було відмовлено, після чого ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до потерпілої, як до спадкоємця. В ході розгляду справи призначено експертизу, за результатами якої встановлено, що розписку підписував не ОСОБА_9 . Пояснила суду, що цю розписку від 25.01.2019 року бачила в суді, однак її чоловік не міг її скласти того дня та передати ОСОБА_8 , оскільки стан здоров`я його погіршився і він перебував у лікарні, а вона весь день провела з ним. Також пояснила, що їх сім`я ніколи ні в кого не брала гроші в борг, жили на те, що є, і ніколи не брали кредитів. Пояснила, що господарською діяльності товариства, яким керував її чоловік, вона не займалась, на фірмі не з`являлась. Пояснила, що після смерті чоловіка ОСОБА_8 їй не говорила про існуючий борг, про це її повідомила нотаріус. Про першу розписку вона дізналась з рішення Дніпропетровського апеляційного суду, яке надійшло 30.06.2020 року. Потерпіла вважає, що ОСОБА_8 мала намір заволодіти всім її майном, яке вона успадкувала після смерті чоловіка. Підтримала цивільний позов, просить його задовольнити, при винесенні вироку обвинуваченій просить призначити суворе покарання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що знає обвинувачену та потерпілу біля 20 років. З ОСОБА_9 підтримував дружні відносини, йому відомо, що у ОСОБА_9 не було необхідності брати гроші в борг, у нього були свої заощадження, а у ОСОБА_8 не було таких коштів, щоб надавати в позику, і ОСОБА_8 ніколи не говорила, що позичала ОСОБА_9 гроші. Свідку відомо, що ОСОБА_9 давав ОСОБА_8 гроші на придбання машини. Ці обставини йому відомі, бо ОСОБА_9 позичив гроші у нього для купівлі машини ОСОБА_8 , оскільки у нього на той момент не було готівки. Пояснив, що про наявність даної розписки ніхто не знав, якби ОСОБА_9 її писав, то свідок би про це знав перший. В ході додаткового допиту свідок показав, що після смерті ОСОБА_9 був 2 рази на Товаристві з потерпілою та її адвокатом, ніякого ноутбуку не забирав. Грошових коштів ОСОБА_8 ніколи йому не передавала для придбання автомобіля йому чи його знайомій.

Допитаний свідок ОСОБА_16 пояснив, що працював разом зі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , звільнився в травні 2021 року. З потерпілою ОСОБА_6 знайомий, відносин не підтримує. Пояснив, що на Товаристві працював з 2008 року, ОСОБА_8 працювала і менеджером і бухгалтером. Вона була після ОСОБА_9 головною на підприємстві, вони удвох керували, він вважав, що вони два власника підприємства. В один із днів взимку, за рік до смерті ОСОБА_9 , точну дату не пам`ятає, його покликали в кабінет ОСОБА_9 , щоб він був свідком, що ОСОБА_9 позичає гроші у ОСОБА_8 . Розписку та передачу грошей він не бачив, ОСОБА_8 сказала: «будеш свідком, що я позичила гроші ОСОБА_9 ». Він зрозумів, що ОСОБА_9 позичає гроші у ОСОБА_8 . В ході додаткового допиту свідок пояснив, що того дня, коли його покликали в кабінет, щоб він був свідком, свідка ОСОБА_17 не було, вона прийшла на роботу за деякий час до смерті ОСОБА_9 , у вересні 2019 року та в той час, коли передавали розписку вона на підприємстві не працювала.

Допитана за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_17 , пояснила, що працювала бухгалтером на Товаристві ТД «Олександрівськ» біля 10 років. Зі ОСОБА_8 знайома, відносин на даний час не підтримує, ОСОБА_8 працювала на Товаристві директором, засновниками Товариства були ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в рівних частках. По борговим зобов`язанням їй відомо наступне. Взимку, точно дату не пам`ятає її з ОСОБА_18 запросили в кабінет ОСОБА_9 , їй показали розписку на 100 000 доларів, в тому, що ОСОБА_9 взяв у ОСОБА_8 гроші в борг. В кабінет її покликав ОСОБА_9 , щоб вона була свідком, розписку вона бачила в руках у ОСОБА_9 , він передавав її ОСОБА_8 , зміст розписки вона не бачила і не читала. В її присутності розписка не складалась та не підписувалась, ОСОБА_9 лише передав її ОСОБА_8 . Також пояснила, що грошові кошти при ній не передавались, ОСОБА_9 на словах сказав, що взяв гроші у ОСОБА_8 в борг. Подробиці позики їй невідомі, вона знала, що вони між собою близькі люди. В кабінет з ОСОБА_18 вони заходили неодночасно, їй невідомо чи бачив ОСОБА_19 передачу розписки. Також свідок пояснила, що в її присутності ОСОБА_9 декілька разів брав гроші у ОСОБА_8 , розписку в її присутності ОСОБА_9 передавав 1 раз.

Допитана свідок ОСОБА_20 пояснила, що офіційно була працевлаштована бухгалтером у ТД «Олександрівськ» з 23.11.2017 року до 05.09.2019 року. ОСОБА_9 був її керівником, а з ОСОБА_8 працювали в одному кабінеті. Про боргові зобов`язання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 їй нічого невідомо, в її присутності гроші та розписки не передавались. Коли в травні 2018 року у неї виник намір звільнитись з роботи, співробітник ОСОБА_21 знайшла бухгалтера ОСОБА_22 , це було у серпні 2019 року, вона прийшла на співбесіду, і тільки тоді вона познайомилась зі ОСОБА_8 , до цього вона у Товаристві не працювала, тому вважає, що вона не могла бути присутня при передачі розписки взимку 2019 року. Крім неї, більше бухгалтерів на підприємстві не було. Пояснила, що з ОСОБА_6 познайомилась, коли вона їй зателефонувала, і попросила, щоб вона була свідком у справі, влітку її допитували як свідка в іншій справі.

Допитана за клопотанням потерпілої свідок ОСОБА_23 показала, що у ТОВ ТД «Олександрівськ» працювала з 2005 року по 2019 рік, бухгалтер ОСОБА_17 була прийнята на роботу у серпні-вересні 2019 року, і вона була свідком знайомства ОСОБА_8 та ОСОБА_22 у вересні 2019 року.

Допитаний за клопотанням потерпілої свідок ОСОБА_24 пояснив, що у його присутності ОСОБА_8 ніколи не передавала гроші ОСОБА_9 для розрахунку з ним за проведені роботи. За будівельні роботи, які він виконував у будинку ОСОБА_9 розраховувався ОСОБА_9 особисто, прямо на місці, на об`єкті будівництва, а за роботи в будинку ОСОБА_8 розраховувалась ОСОБА_8 , він не приїздив на роботу до ОСОБА_9 для отримання розрахунку, а звідки привозив гроші ОСОБА_9 для розрахунку з ним, йому не відомо.

Крім показань допитаних вищезазначених свідків, потерпілої, у судовому засіданні безпосередньо досліджені і усі письмові докази, долучені прокурором в підтвердження пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та процесуальні документи.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення були надані наступні письмові докази та процесуальні документи, які досліджені судом.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051, 02.02.2021 року за заявою ОСОБА_6 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190 КК України. (т.1, а.с.107)

29.03.2021 року за матеріалами правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень внесено до ЄРДР за № 600000320 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. ( т.1., а.с.110). Згідно рапорту слідчого, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 від 02.02.2021 року встановлено, що в діях невідомої особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. ( т.1., а.с.115).

Згідно заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, вона просить притягнути ОСОБА_25 та іншу особу до кримінальної відповідальності за ст. 15 ст. 190, ст. 358 КК України. До заяви про вчинення злочину надані додатки у вигляді копій документів з судових справ постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний», Дніпровського апеляційного суду щодо розгляду справи про стягнення суми боргу за договором позики від 18.01.2019 року; Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя у справі про стягнення боргу за розпискою від 25.01.2019 року (т.1. а.с.118-237).

За клопотанням прокурора, до матеріалів кримінального провадження долучені та досліджені судом надані під час досудового розслідування в ході допиту потерпілої копії матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, які були отримані в суді під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи (т.2, а.с. 1- 153).

Також судом досліджено протокол обшуку від 25.03.2021 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 04.03.2021 року, за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , з додатком у вигляді відеозапису, на якому зафіксовано хід слідчої дії. Згідно даного протоколу, в ході проведення обшуку виявлено та вилучено наступне майно: аркуші паперу з рукописним текстом, ноутбуки, мобільні телефони (т.3, а.с.49-58).

Стороною обвинувачення надано суду та досліджено під час судового розгляду протокол обшуку від 25.03.2021 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 04.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем здійснення діяльності ОСОБА_8 . В ході проведення слідчої дії вилучені 3 системні блоки, принтери, документи, печатки, грошові кошти, мобільні телефони та ін. (т.3, а.с. 59- 67).

Згідно протоколу обшуку від 25.03.2021 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 04.03.2021 року, у належному ОСОБА_8 автомобілі TOYOTA C-HR, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході проведення слідчої дії вилучено зошит, в якому знаходяться аркуші паперу з рукописним, печатним текстами та відтисками печаток. ( т.3, а.с. 68-78).

Постановою слідчого від 25.03.2021 року, вилучені в ході проведених 25.03.2021 року трьох обшуків речі та документи визнані речовими доказами. ( т.3, а.с. 79-83).

Ухвалами слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.04.2021 року, 27.04.2021 року задоволені скарги щодо неповернення тимчасово вилученого майна, заявникам повернуто майно, вилучене в ході проведення обшуків за місцем проживання та роботи ОСОБА_8 за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 ( т.3 а.с. 79-92).

Також прокурором на підтвердження умислу обвинуваченої на заволодіння майном потерпілої надано матеріали справи № 20/12/2019 року постійно діючого третейського суду «Південно-східного Міжрегіонального» від 20.12.2019 року, отримані органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді від 01.03.2021 року про тимчасовий доступ до речей та документів ( т. 3 а.с. 93).

Згідно рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 20.12.2019 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 заборгованість по договору позики від 18.01.2019 року в розмірі 2 650 000 гривень (т.3 а.с.102-103).

Відповідно до ухвали слідчого судді від 31.03.2021 року надано тимчасовий доступ до оригіналу боргової розписки від 25.01.2019 року та висновку судової почеркознавчо-технічної експертизи оригіналу документу, що містяться у матеріалах справи № 335/8395/20 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 з можливістю виготовлення їх копії (т. 3 а.с. 142-143).

Вилучені на підставі ухвали слідчого судді копії розписки від 25.01.2019 року та висновок експертів від 18.03.2021 року надані прокурором та досліджені судом під час судового розгляду.

Згідно копії висновку експертів № 82/83/84-21 від 18.03.2021 року, підпис та почерк виконані від імені ОСОБА_9 та розміщені на оригіналі розписки від 25.01.2019 року, виконані з використанням кулькової ручки, спорядженої пастою синьо- фіолетового кольору. Підпис, виконаний від імені ОСОБА_9 та розміщений в розписці від 29.01.2019 року, виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідування його справжнього підпису. Почерк, виконаний від імені ОСОБА_9 та розміщений в розписці від 29.01.2019 року, виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Морфологічних та фізико-хімічних ознак штучного зістарювання в штрихах рукописного напису та підпису, від імені ОСОБА_9 в оригіналі розписки від 25.01.2019 року, не виявлено. Встановити період часу нанесення рукописного напису та підпису, від імені ОСОБА_9 в оригіналі розписки від 25.01.2019 року не надається за можливе у зв`язку з відсутністю в штрихах необхідної, для встановлення індексів старіння, кількості ідентифікуючих легких компонентів (розчинників) барвників пасти кулькової ручки синьо- фіолетового. Встановити період часу нанесення комп`ютерного тексту в оригіналі розписки від 25.01.2019 року не надається за можливе, у зв`язку з відсутністю науково- обґрунтованих методик щодо встановлення періоду часу виконання друкованого тексту. (т.3 а.с. 150-160).

Постановою слідчого від 30.03.2021 року оригінал розписки від 25.01.2019 року визнано речовим доказом та визначено місце його зберігання в матеріалах цивільної справи № 335/8395/20 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, що знаходиться у володінні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя (а.с. 175-176).

Ухвалою слідчого судді від 24.05.2021 року надано тимчасовий доступ до матеріалів справи № 20/12/2019 року, які знаходяться у володіння Дніпровського апеляційного суду, з можливістю вилучення оригіналів матеріалів справи ( т.3 а.с.161-162).

Судом досліджено рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 20.12.2019 року, яким стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 заборгованість по договору позики від 18.01.2019 року в розмірі 2 650 000 гривень; Договір позики від 18.01.2019 року, позовну заяву про стягнення заборгованості від 02.12.2019 року, повідомлення від 19.08.2019 року від імені ОСОБА_9 про неможливість сплатити борг, копію вимоги про сплату боргу від 12.08.2019 року, копію розписки про отримання позики від 18.01.2019 року, заяву від 15.06.2020 року від імені ОСОБА_9 про розгляд справи без його участі(т.3 а.с.168-172, 200-210).

Згідно виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25.01.2021 року, від 15.07.2020 року, ОСОБА_9 25.01.2019 року отримував замісну ниркову терапію методом амбулаторного гемодіалізу у відділенні інтенсивної терапії екстракорпоральних методів детоксикації. Після закінчення процедури у супроводі дружини залишив відділення. Зазначені довідки постановою слідчого від 15.06.2021 року визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи (т. 3 а.с. 178, 179).

У судовому засіданні судом досліджено аудіозапис судового засідання у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , про стягнення коштів, в ході якого ОСОБА_8 передано суду оригінал розписки. (а.с.187)

За клопотанням представника потерпілого у судовому засіданні досліджено та долучено копію Висновку комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 09.12.2021 року № КСЕ-19/115-21/16045 у кримінальному провадженні № 0000777, об`єктом дослідження якої були договір позики від 18.01.2019 року, позовна заява ОСОБА_8 , заява до Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2020 року від імені ОСОБА_9 , рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 20.12.2019 року. Згідно висновків експерта штрихи підписів від імені ОСОБА_9 в графах: - «підписи сторін» у договорі позики від 18.01.2019 року, укладеному між ОСОБА_8 (Позикодавець) та ОСОБА_9 (Позичальник); - «отримав» на першій сторінці позовної заяви ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості; - «від Відповідача 20.12.2019 року" на другій сторінці рішення постійно діючого третейського суду "Південно-східний Міжрегіональний" від 20.12.2019 року, виконані за допомогою пишучого приладу - кульковою ручкою з гелевим чорнилом, синього кольору. Штрихи підпису від імені ОСОБА_9 на заяві до Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2020 року про визнання боргу - виконані за допомогою пишучого приладу - кульковою ручкою з пастою синього кольору. Підписи від імені ОСОБА_9 у графах: - "Підписи сторін" у договорі позики від 18 січня 2019 року, укладеному між ОСОБА_8 (Позикодавець ) та ОСОБА_9 (Позичальник); - "отримав" на першій сторінці позовної заяви ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості (дата не вказана); - "від Відповідача 20.12.2019 року" на другій сторінці рішення постійно діючого третейського суду "Південно-східний Міжрегіональний" від 20.12.2019 року; - на заяві до Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2020 року про визнання боргу; виконані з попередньою підготовкою з застосуванням технічних прийомів, а саме - шляхом попереднього передавлювання штрихів підпису (моделі - оригіналу) з наступним обведенням вдавлених штрихів барвною(ими) речовиною (ами) синього кольору. ( т.3 а.с. 226-235).

Також представником потерпілої надано та судом долучено до матеріалів справи і досліджено копію заяви ОСОБА_8 про виклик свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ( т.4 , а.с.105).

Також за клопотанням сторони захисту до матеріалів кримінального провадження долучені та досліджені копії статутних документів, судових рішень та листування з ДніпроДНІСЕ (т.4, а.с. 31, 46-46, 76-85).

У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_26 подано клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, яке під час судового розгляду за заявою сторони захисту було залишено без розгляду.

Інших доказів стороною обвинувачення не надавалось, учасники кримінального провадження підтвердили, що всі докази, якими вони обґрунтовували свої позиції, були суду надані та судом досліджені.

При оцінці доказів суд виходить з наступного.

Так, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації", одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Проаналізувавши в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що жоден із перелічених доказів сам по собі та в сукупності з іншими доказами, не доводить винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, оскільки дані докази сторони обвинувачення не підтверджують наявність у діях обвинуваченої складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Статтею 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України проголошено принцип презумпції невинуватості, за змістом якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 373 ч. 3 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а в разі якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, згідно з п.3. ч.1 ст. 373 КПК України, ухвалюється виправдувальний вирок.

Дослідивши та проаналізувавши в ході розгляду кримінального провадження зібрані докази, які представлені стороною обвинувачення, проаналізувавши їх у сукупності, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, достовірно знаючи, що у період з 04.09.2020 року по 17.09.2020 року невстановлена особа виготовила завідомо підроблений документ - Розписку, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння майном, 17.09.2020 вчинила шахрайські дії, направивши нотаріусу письмову вимогу до спадкоємців ОСОБА_9 , та 02.10.2020 року звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу, та використала завідомо підроблений документ -Розписку, надавши його у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи з метою здійснення обману судді для винесення судового рішення про стягнення суми.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.190 КК України, полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.

З обвинувального акту убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 інкримінується замах на шахрайство, вчинене шляхом обману, в особливо великих розмірах.

Обман, як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно, полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події, так і пасивний (умисне замовчування юридично значимої інформації) характер.

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризуються прямим умислом і корисливим мотивом. Психічне ставлення винного до завданої ним потерпілому значної шкоди може бути як умисним, так і необережним.

Згідно ч. 4 ст. 358 КК України відповідальність настає за використання завідомо підробленого документа. При цьому використання може бути вчинене одним із двох способів: 1) пред`явлення документа; 2) подання документа. При пред`явленні документа особа, видаючи підробку за справжній документ, знайомить з його змістом інших осіб. Підроблений документ залишається у володінні винного. Використання завідомо підробленого документа є закінченим злочином з моменту, коли документ пред`явлено винним, незалежно від того, чи вдалося йому досягти поставленої мети.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналізуючи показання допитаних свідків сторони обвинувачення суд дійшов висновку, що їх показання не містять даних щодо обставин вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_8 . Показання свідків щодо матеріального стану обвинуваченої та сім`ї ОСОБА_9 не являються належними доказами. Необізнаність свідків про наявність боргових відносин не свідчить про їх відсутність. На переконання суду, покази даних свідків щодо майнового стану та можливості надання коштів у позику ґрунтуються на власних уявленнях і упередженнях, та підстави вважати їх такими, що достовірно підтверджують вчинення злочину ОСОБА_8 відсутні. З отриманих в ході судового засідання показів свідків не встановлено обставини, які б достовірно підтверджували вчинення будь-яких дій з боку обвинуваченої ОСОБА_8 відносно потерпілої, спрямованих на заволодіння майном.

Показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_23 стосуються обставин та періоду працевлаштування свідка ОСОБА_17 та не містять даних про обставини виготовлення розписки та її використання.

З показів допитаних свідків, які на час інкримінованого злочину були співробітниками ТОВ «ТД «Олександрівськ» чи перебували у дружніх відносинах з обвинуваченою, сім`єю ОСОБА_9 , судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали передання розписки ОСОБА_8 особисто ОСОБА_9 взимку 2019 року.

Показання потерпілої ОСОБА_6 щодо обставин знайомства з обвинуваченою, матеріального стану обвинуваченої та сім`ї ОСОБА_9 , їх відносин не являються належними доказами, оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні. Показання потерпілої про те, що в день, яким датована розписка, її чоловік не міг її скласти та видати, оскільки перебував у лікарні, не спростовують доводи сторони захисту та не доводять обізнаність обвинуваченої про те, що підпис на розписці не належить ОСОБА_9 та наявність умислу на заволодіння майном шляхом обману.

Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 від 25.01.2021 року, від 15.07.2020 року, згідно яких ОСОБА_9 25.01.2019 року отримував замісну ниркову терапію методом амбулаторного гемодіалізу у відділенні інтенсивної терапії екстракорпоральних методів детоксикації та після закінчення процедури у супроводі дружини залишив відділення не спростовують показання обвинуваченої щодо отримання розписки особисто від ОСОБА_9 , оскільки стороною захисту і свідком ОСОБА_19 не зазначалось, що день передачі розписки відповідав даті, зазначеній у ній.

Надану представником потерпілої копію заяви ОСОБА_8 про виклик свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ( т.4 , а.с.105) суд визнає неналежним доказом, оскільки він не містить даних, які підлягають встановленню під час судового розгляду. Крім того, зазначені свідки допитані безпосередньо у судовому засіданні та судом надано відповідну оцінку їх показанням.

Суд не бере до уваги та розцінює як неналежний доказ копію Висновку комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 09.12.2021 року № КСЕ-19/115-21/16045 у кримінальному провадженні № 0000777, оскільки зазначена експертиза проведена в іншому кримінальному провадженні і її висновки не містять даних, які є предметом доказування у даному кримінальному провадженні, і предметом її дослідження були інші документи.

Надану стороною обвинувачення копію висновку експертизи № 82/83/84-21 від 18.03.2021 року, проведеної в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення суми, суд з урахуванням висновку, зробленого у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 року у справі № 752/21411/17, вважає допустимим доказом, оскільки експертиза проведена у цивільній справі та містить інформацію щодо предмета доказування у даному провадженні. Порушення при проведенні експертизи, про які зазначив захисник, на переконання суду, не впливають на правильність її висновків. Невідповідність дати розписки у висновку експерта суд визнає технічною помилкою.

Разом з тим, висновок експертизи № 82/83/84-21 від 18.03.2021, окрім висновку про те, що підпис та почерк від імені ОСОБА_9 , розміщений в розписці, виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису, не містять даних про час створення розписки, що не спростовує доводи сторони захисту щодо отримання її особисто від ОСОБА_9 за його життя і не доводить період створення розписки, який зазначений в обвинувальному акті. Натомість органом досудового розслідування не вжито заходів щодо отримання доступу до оригіналу розписки від 25.01.2019 року з можливістю її вилучення після розгляду по суті цивільної справи, не вирішено питання про призначення експертизи у даному кримінальному провадження з метою встановлення часу, способу та інших обставин виготовлення розписки, що мають значення для досудового розслідування.

Висновок експерта, досліджений судом також не підтверджує ні часу створення розписки, ні способу її виготовлення, не встановлено за допомогою якого пристрою вона виготовлена, жоден з доказів не містить вказівки на період створення розписки саме у вказаний в обвинувальному акті період, після настання смерті ОСОБА_9 ..

Незважаючи на виклад в обвинувальному акті фактичних обставин щодо виготовлення невстановленою особою розписки в період з 04.09.2020 по 17.09.2020 року та наявності у ОСОБА_8 спільного умислу з невстановленою органом досудового розслідування особою, час виготовлення такої розписки в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлений. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про наявність кримінального провадження відносно іншої (невстановленої) особи та проведення досудового розслідування для її встановлення та встановлення обставин виготовлення розписки. Не містить таких відомостей і реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Стороною обвинувачення не спростовано версію сторони захисту щодо отримання ОСОБА_8 розписки особисто від ОСОБА_9 за його життя. В ході досудового розслідування не встановлено час складення даної розписки, не встановлена особа, яка її склала, чи пристрій, на якому вона виготовлена, а також відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність змови з іншою особою (зокрема листування, запис розмов).

Таким чином, судовим розглядом кримінального провадження встановлено, що під час судового засідання у цивільній справі № 335/8395/20 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у розмірі 2 820 220 грн., що відбулось 21.12.2020, ОСОБА_8 надала суду оригінал Розписки від 25 січня 2019 року.

Зазначені обставини не заперечуються обвинуваченою та підтверджуються матеріалами цивільної справи, дослідженої під час судового розгляду.

Проте, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи обвинувачення щодо обізнаності ОСОБА_8 при зверненні до суду з позовом та до приватного нотаріуса з вимогою до спадкоємців про підроблення оригіналу розписки від 25.01.2019 року, а відповідно про наявність умислу на використання завідомо підробленого документу, а також попередньої змови з невстановленою особою і умислу на заволодіння коштами шляхом обману. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок експерта про те, що підпис на розписці не належить ОСОБА_9 зроблений вже після внесення відомостей в ЄРДР по даному кримінальному провадженню, а саме 18.03.2021 року. Добровільне надання обвинуваченою у судовому засіданні у цивільній справі оригіналу розписки саме для проведення експертизи для вирішення питання про належність підпису, на переконання суду, спростовує обставини, викладені в обвинувальному акті, про обізнаність ОСОБА_8 про підроблення розписки.

Разом з тим, суд вважає суперечливими та критично оцінює показання свідка ОСОБА_17 щодо її присутності під час спілкування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 взимку 2019 року, в ході якого йшла мова про позику грошових коштів, оскільки показання даного свідка суперечать показанням свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_20 та матеріалам, наданими прокурором щодо часу працевлаштування ОСОБА_17 (т.4 , а.с. 38-40).

Незважаючи на те, що суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_17 на підтвердження позиції сторони захисту, суд враховує, що пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 щодо отримання розписки від ОСОБА_9 взимку 2019 року підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що був присутній під часи розмови між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , коли йшла мова про позику грошей. Зазначені обставини не спростовані належними та допустимими доказами сторони обвинувачення.

Також знайшли своє підтвердження пояснення обвинуваченої щодо ведення спільного бізнесу з ОСОБА_9 та отримання доходів в рівних частках, що підтверджується копіями статутних документів, досліджених судом.

В ході досудового розслідування було проведено ряд обшуків, зокрема і за місцем проживання обвинуваченої, в ході якого вилучено речі та документи, комп`ютерну техніку. Проте, в ході розслідування не здобуто даних про те, що за допомогою них здійснювались шахрайські дії відносно грошових коштів та майна потерпілої, та що у них міститься інформація, яка стосується обставин, по яким здійснювалось досудове розслідування. Прокурор під час судового розгляду пояснила, що в ході обшуків не здобуто відомостей та не вилучено речей, які б мали значення для досудового розслідування та встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказані вилучені в ході обшуків речі, комп`ютерна техніка не були предметом експертних досліджень та повернуті власникам.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 04.03.2021 року про надання дозволу на проведення обшуку, дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_6 , за місцем проживання ОСОБА_8 надавався з метою відшукання і вилучення електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, флеш-накопичувачів, планшетів, що містять електронне листування з іншими особами, яке стосується шахрайських дій відносно грошових коштів та майна ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ; чорнових записів, проектів та примірників рішення постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 20 грудня 2019 року; договору позики між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 18.01.2019; розписки про отримання позики ОСОБА_9 ; вимоги ОСОБА_8 про сплату боргу; повідомлення ОСОБА_9 про неможливість сплатити борг; позовної заяви ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, заяви від 15.06.2020 від імені ОСОБА_9 про визнання боргу, з підписами, виконаними від імені ОСОБА_9 , кліше підпису ОСОБА_9 , аркуші паперу з нанесеними на них підписами від імені ОСОБА_9 , бланки документів Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний», документи та аркуші паперу, що містять вільні зразки підпису ОСОБА_8 (т.3., а.с.49-50) Проте, під час даної слідчої дії, речей та документів, які б представляли інтерес для органу досудового розслідування здобуто не було і вилучене майно повернуто власнику.

Таким чином, письмові докази, надані прокурором, а саме протоколи обшуків від 25.03.2021 року та вилучені у ході цих обшуків речі та документи, суд визнає неналежними доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, або мають для нього значення.

Відомості та документи, отримані в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме матеріали справи Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний», суд визнає неналежними доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, або мають для нього значення і мають відношення до іншого договору позики, обставини укладення якого розслідуються у іншому кримінальному провадженні.

Інші надані прокурором і досліджені судом докази, а саме щодо розгляду справи Постійно діючим третейським судом «Південно-східний Міжрегіональний» про стягнення боргу за договором позики від 18.01.2019 року та в подальшому щодо видачі виконавчого листа за заявою ОСОБА_8 , не доводять самі по собі та в сукупності з іншими доказами факту обізнаності обвинуваченої про підроблення розписки від 25.01.2019 року на наявності умислу на заволодіння майном потерпілої шляхом обману.

Крім того, згідно з приміткою до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

При встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Обвинуваченій ОСОБА_8 інкриміновано використання завідомо підробленого документа - розписки про отримання грошових коштів. Вказаний документ не є офіційним, оскільки не відповідає вимогам, встановленим у примітці до ст. 358 КК України, зокрема, його складання саме по собі не спричинило наслідків правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків, та відповідно його використання не утворює складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і доводи сторони обвинувачення щодо виникнення умислу обвинуваченої на заволодіння грошовими коштами потерпілої у змові з невстановленою особою, шляхом надання підробленого документу, у зв`язку та після прийняття Дніпровським апеляційним судом 04.09.2020 року рішення про задоволення заяви ОСОБА_6 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Зазначені обставини, викладені у обвинувальному акті, спростовуються наступним.

Так, матеріалами кримінального провадження підтверджено, що після постановлення Дніпровським апеляційним судом ухвали від 04.09.2020 року про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_8 звернулась з апеляційною скаргою. Постановою Верховного Суду від 21.01.2021 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_8 , ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04.09.2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_6 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у справі за заявою ОСОБА_8 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 20.12.2019 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовлено (т.1, а.с. 172-186).

Крім того, Постановою Верховного Суду від 29.09.2022 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_8 , відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 20 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором.

Наведене свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_8 , звертаючись з позовом про стягнення позики за договором від 18.01.2019 року та після винесення судових рішень не на її користь, не погоджуючись з ними, скористалась своїм процесуальним правом на оскарження судових рішень та діяла у спосіб, передбачений ЦПК України. Ці дані спростовують обставини, викладені в обвинувальному акті про виникнення умислу у ОСОБА_8 на заволодіння коштами потерпілої у такому ж розмірі, які зазначено у договорі позики від 18.01.2019 року, у зв`язку з тим, що судове рішення за договором позики від 18.01.2019 року, а саме ухвала Дніпровського апеляційного суду від 04.09.2020 року, було ухвалено не на її користь.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, побудовано на припущеннях, без наявності достатньої кількості належних, допустимих, неспростованих доказів, які з достовірністю б свідчили про її винуватість поза розумним сумнівом, що в силу ч. 3 ст. 373 КПК України не може бути покладено в основу обвинувального вироку суду.

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого покладається на слідчого та прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним - рішення Європейського суду з прав людини у справі „Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства" від 25 січня 1996 року.

У справі „Барбера, Мєсєгуе і Джабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ч. 1 статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із змінами, внесеними протоколом № 11, нікого не може бути визнано винним у вчинені будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.

Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Під час досудового розслідування та в ході судового розгляду даного кримінального провадження не здобуто та прокурором не надано в достатності належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження в ході судового розгляду всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий учасниками судового розгляду з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення її вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, стороною обвинувачення не надано, судом не встановлено, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне, в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки при судовому розгляді не доведено, що в діях обвинуваченої ОСОБА_8 наявний склад інкримінованих кримінальних правопорушень.

При цьому, суд вважає достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права прокурора на надання ним додаткових доказів на підтвердження доведеності складу злочину та вини обвинуваченої. Будь-яких додаткових клопотань та заяв від прокурора, які б залишилися поза увагою суду, або в задоволенні яких судом було безпідставно відмовлено, в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту сплинув 30 травня 2021 року та в подальшому судом не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 12.02.2021 року у справі № 335/1407/21, 1-кс/335/929/2021, на майно потерпілої, скасований ухвалами суду від 10.11.2021, 19.07.2022 року за клопотанням потерпілої під час судового розгляду кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на майно підозрюваної ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді від 01.04.2021 року накладено арешт, який відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.

Відомості про інші заходи забезпечення кримінального провадження у матеріалах провадження відсутні.

Відомості про документально підтверджені процесуальні витрати у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні, заявлений потерпілою ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 30 000 доларів США та моральної шкоди на суму 70 000 доларів США, у відповідності до ч.3 ст. 129 КПК України слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 30 000 доларів США та моральної шкоди і сумі 70 000 доларів США - залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 01.04.2021 року у справі № 335/1407/21, 1-кс/335/2003/2021 на майно, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 ; автомобіль легковий TOYOTA C-HR, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску; автомобіль легковий HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною його відчуження у будь-який спосіб.

Речові докази: аркуші паперу з рукописним та печатним текстом; ноутбук ASUS модель АХ201NGW серійний номер L7NRKD00006301, дріт на блок живлення до ноутбуку; ноутбук HP mini 210-1099er, серійний номер CNF01599ZW; ноутбук Lenovo в корпусі сірого кольору; 5 зошитів з рукописним текстом; 5 флеш носіїв інформації; мобільний телефон SUMSUNG GT-E11501; жорсткий диск WP Scorpio Black; мобільний телефон Redmi 4X; павербанк SP 500 GB, печатку «Укрсталь НОМЕР_3 », мобільний телефон SUMSUNG Galaxy A7, S/n НОМЕР_4 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_27 , згідно зберігальної розписки від 08.05.2021 року ( т.3. а.с.84) - повернути ОСОБА_27 ;

-3 системні блоки чорного кольору; 3 принтери; документи у 19 папках; печатки у кількості 9 штук; 2 трудові книжки ОСОБА_28 ; мобільний телефон Nomi червоного кольору, грошові кошти у сумі 5 620 грн.; флеш-картуToshiba; скретч - карти «АЗС «Укрнафта» у кількості 13 штук; 2 блокноти коричневого та синього кольору, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , згідно зберігальної розписки від 29.04.2021 року ( т.3. а.с.92) - повернути ОСОБА_8 ;

-виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 , які долучені до матеріалів справи - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-оригінал розписки від 25.01.2019 року, яка згідно Постанови слідчого від 30.03.2021 року зберігається в матеріалах цивільної справи № 335/8395/20 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів, що знаходиться у володінні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя (а.с. 175-176) - залишити в матеріалах справи;

- зошит, в якому знаходяться аркуші паперу з рукописним, печатним текстами та відтисками печаток, вилучений в ході проведення 25.03.2021 року обшуку у належному ОСОБА_8 автомобілі TOYOTA C-HR, д.н.з. НОМЕР_1 , який постановою слідчого від 25.03.2021 року долучений до матеріалів справи (т.3. а.с.79-83) - повернути ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1