Справа № 357/2146/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду № 5 у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0005890, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2023 року за обвинуваченнямОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовець призваний під час мобілізації, старший водій військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старшина», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

з укладеною 04 березня 2024 між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

25.12.2023, близько 09 години 10 хвилин, під час несення служби за допомогою службового автомобіля марки «Renault Duster» державний номер на синьому фоні НОМЕР_3 , за допомогою радіозв`язку поліцейським ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від працівників полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківського району управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що перебували в складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_3» надійшов виклик про необхідність у допомозі з приводу фіксації стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Drager» водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебував за кермуванням автомобіля марки MERCEDEC-BENZ чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_4 , котрий був зупинений поруч з будинком № 44/2 що на бульварі Олександрійський в м.Біла Церква Київської області.

В подальшому, по приїзду на місце події, поліцейськими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було встановлено, що транспортний засіб марки MERCEDEC-BENZ чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_4 за кермуванням якого знаходився ОСОБА_3 рухаючись на бульварі Олександрійський м.Біла Церква здійснив рух на жовтий сигнал світлофору тим самим порушив пункт 8.7.3г ПДР України. Після чого, екіпажем в складі «ІНФОРМАЦІЯ_3» поруч з будинком № 44/2 що на бульварі Олександрійський в м.Біла Церква Київської області було зупинено вказаний транспортний засіб де під час складання адміністративних матеріалів за ч.2 ст.122 КУПаП та під час спілкування з водієм, ОСОБА_10 попередньо - за зовнішніми ознаками, встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння

Таким чином, в ході розмови поліцейських ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із водієм ОСОБА_3 встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про порушення ним п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та необхідність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В цей час, у ОСОБА_3 , який усвідомлював, що не мав права керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відповідно до вимог п. 2.9 (а) ПДР, за яке передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення та з метою уникнення адміністративної відповідальності, що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, виник злочинний умисел спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою дій в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього адміністративного протоколу за порушення пункту 2.9а «Правил дорожнього руху».

Таким чином, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про те, що поліцейські полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківського району управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представилися та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, 25.12.2023 у період часу з 09 години 34 хвилини по 10 годину 17 хвилину в ході спілкування з останніми, неодноразово висловив словесну пропозицію службовій особі, а саме ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду в сумі 300 доларів США за невчинення службовою особою в його інтересах дії з використанням наданого їй службового становища, а саме не складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого о 10 годині 17 хвилини надав поліцейським ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді готівкових коштів у сумі 12 000 гривень за не складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, які помістив між переднім пасажирським та водійським сидіннями службового автомобіля марки «Renault Duster» з номерним знаком НОМЕР_3 на синьому фоні.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.369 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, щиро розкаявся та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 2 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, є військовослужбовцем, старший водій військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старшина», раніше не судимий. Згідно з медичною довідкою № 243 від 29 грудня 2023 року обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра КНП «Білоцерківська центральна районна лікарня» не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також не вбачається, що обвинувачений належить до осіб з інвалідністю.

До обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, судом відносить щире каяття.

До обставини, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи данні про особу винного, його відношення до вчиненого, наявність малолітньої доньки на утриманні, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та обтяжучої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, а оскільки інкримінованим ОСОБА_3 злочином шкоду завдано лише суспільним інтересам, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу, оскільки призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.369 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 04 березня 2024 року по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0005890 від 25 грудня 2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. з спеціальною конфіскацією грошей, що були предметом неправомірної вигоди та на які накладено арешт в сумі 12000 грн. на користь держави, що в розумінні п. 3 ч.1 ст. 96-2 КК України є предметом злочину, який у відповідності до приписів ст. 96-1 КК України підпадає під спеціальну конфіскацію.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2024 року, - скасувати.

Речові докази: грошові купюри наступних номіналів: чотири грошові купюри номіналами по 500 гривень із наступними серійними номерами ВГ3696415, ЛБ6968322, ЛИ4248311, СЗ9042447 та п`ятдесят грошових купюр номіналами по 200 гривень із серійними номерами ДВ6452898, АН9847029, ЗГ8536787, ВЄ1967025, ЄЗ7928612, ГВ5475752, ДЕ0387405, ВД2226865, ГБ4584072, ГЕ9781821, ГЖ3535303, АН1075097, ЕА0528073, АП3656639, ВД8252064, АМ9571934, ДЄ5592437, ЄА7713137, ВД0433061, ЄА1483600, ЄЄ8254330, ДБ6763987, ЄИ0045939, ГЗ9059369, ЕА1218649, ВД9154206, ЗБ7139222, ЄЄ0321054, ДД6791947, ГА2257154, АС5733290, ВЛ1512204, ВЗ1070873, ГА8592042, ЖЄ8620497, ЕА0970143, ЕЄ8316630, ГА9633357, ЕЕ1266536, ЗВ8775836, ДА5977638, ЕА5349400, ВИ9279430, ВЄ9670267, ГД7516336, АЛ7166012, МБ5552575, КЄ9750034, ТЗ7865837, ПЄ075022, які належать ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , які передані згідно квитанції № 00007 від 18 січня 2024 року на депозитний рахунок ГУ НУ в Київській області - конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1