Дата документу 21.05.2024
Справа № 334/3578/24
Провадження № 1-кп/334/536/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/334/536/24, внесене 02.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000662, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

З 24.02.2022 в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (з наступними змінами).

01.04.2024 приблизно о 18.00 годині ОСОБА_3 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, розташованій біля будинку АДРЕСА_3 , зустрів раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та запропонував останньому довести його до місця мешкання, на що потерпілий погодився. Далі ОСОБА_3 втратив бажання допомагати ОСОБА_5 та прийняв рішення повернутися до місця виявлення останнього, де він побачив мобільний телефон марки «Ulefon Armor 8/256 GB» в корпусі чорного кольору з ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕ12; НОМЕР_2 вартістю 10 228,04 гривень, що належить ОСОБА_5 з сім-картами операторів мобільного зв`язку ПрАТ «КИЇВСТАР» № НОМЕР_3 та ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» № НОМЕР_4 , які не становлять для потерпілого матеріальної цінності, та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вказаний мобільний телефон. Після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на вказану суму.

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною четвертою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд в силу частини третьої статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитами обвинуваченого та потерпілого, дослідженням документів про речові докази та процесуальні витрати, а також документів, що характеризують обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав наступні показання. В квітня 2024 року він з цивільною дружиною йшли по вул. Звенигородській. Побачили потерпілого, який йшов та при цьому кілька разів впав. Підійшли до нього та поцікавились його станом. Той попросив допомогти йому дійти до дому. Вони погодились та під руки повели його. Прийшли на вул. Теліги. Цивільна дружина повела потерпілого далі, а він вирішив піти до магазину, щоб купити цигарки. По дорозі він побачив на землі телефон та підібрав його. Телефон був заблокований. Через кілька днів він розблокував телефон та побачив, що той перебуває у розшуку. В цей же день цивільна дружина повідомила йому, що у потерпілого зник телефон. В подальшому йому зателефонували з поліції з приводу телефону. Він самостійно прибув до поліції та віддав телефон. У вчиненому щиро розкаюється та просив вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту пояснив, що у квітні 2024 року приблизно о 15.00 годині він йшов з магазину, розташованого поблизу ЗГТ «Руставі» додому. По дорозі він вживав алкогольний напій, через що йому стало зле. Далі він побачив обвинуваченого з жінкою, яких попросив відвести його додому. Вони погодились. Вони довели його до під`їзду його будинку та пішли. Він трохи посидів на лавочці та піднявся до своєї квартири, де одразу заснув. Прокинувся приблизно о 17-18.00 годині та виявив пропажу телефону «Ulefon Armor 21». Пізніше додому повернулась його мати та вони повідомили про крадіжку в поліцію. Останній раз він бачив телефон до зустрічі з обвинуваченим. Телефон був у кишені його кофти, яка була застебнута. Телефон в подальшому був йому повернутий поліцейськими. Вважає недоцільним застосування до обвинуваченого суворого покарання.

Показання обвинуваченого та потерпілої узгоджуються між собою.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Допитавши обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, повністю доведена «поза розумним сумнівом».

При призначенні покарання, відповідно до статті 65 - 67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.

ОСОБА_3 вчинив тяжкий корисливий злочин, раніше не судимий, у шлюбі не перебуває, на утриманні дітей не має, не працює, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає його щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а також добровільне відшкодування завданого збитку. При цьому обставини, які обтяжують йому покарання, судом не встановлені.

Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, ступінь його вини, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, передбаченої частиною четвертою статті 185 КК України, у виді позбавлення волі, зі звільненням від призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта (висновок експерта від 08.04.2024 № СЕ-19/108-24/6220-ТВ) в сумі 757,28 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 7 - 29, 84 - 94, 100, 124, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком один рік.

Згідно з частинами першою та третьою статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень 28 копійок.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Ulefon» модель «Armor21» в корпусі чорного кольору ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕ12; НОМЕР_2 , який зберігається у потерпілого ОСОБА_5 , - залишити ОСОБА_5 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1