Справа № 325/160/22
Провадження № 1-кп/175/25/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: адвоката ОСОБА_4

за участю обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000188 за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Таврійське Приазовського району Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, маючої професійно-технічну освіту, не заміжньої,

обвинуваченої в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

21 грудня 2021 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, нанесла ОСОБА_6 один удар кухонним ножем в область тулуба. У такий спосіб обвинувачена ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_6 таке тілесне ушкодження: одиночне проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізним ушкодженням лівої долі печінки та поверхневим ушкодженням передньої стінки шлунку, яке ускладнилося крововтратою, від якого настала смерть ОСОБА_6 .. Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 умисно вбила ОСОБА_6 ..

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачена повністю визнала свою провину, розмір заявленого цивільного позову та погодилася з кваліфікацією вчиненого нею злочину, а прокурор та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченої та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнала повністю та пояснила, що нею дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Заявлений потерпілою цивільний позов визнає в повному обсязі та зобов`язується відшкодувати потерпілій заподіяну кримінальними правопорушеннями шкоду. В скоєному кається, розуміє, що своїми діями завдала всім великого горя, та просить суд суворо не карати.

В судове засідання потерпіла не з`явилася, з невідомої суду причини, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винної, її вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_5 офіційно не працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, який посягає на найвищу соціальну цінність - життя та здоров`я особи, внаслідок скоєного злочину було протиправно позбавлено життя людину, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченої та її поведінку, вважає, що зазначені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченої і її виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

V. підстави для задоволення цивільного позову.

Під час судового провадження потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 10124 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином.

Під час вирішення питання щодо вказаного вище цивільного позову суд керується положеннями ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1177 ЦК України і вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченою ОСОБА_5 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_7 дійсно було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, підстави цивільного позову доведені.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди обґрунтований та документально підтверджений на загальну суму - 10124 гривні 00 копійок. Зазначена сума визнана і самою обвинуваченою в судовому засіданні. Отже, ця сума підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Щодо розміру заподіяної моральної шкоди, то в цьому випадку суд зважає на спричинені потерпілій моральні страждання у зв`язку зі смертю її брата, а також враховує вимоги розумності та справедливості. Так, суд враховує характер і обсяг заподіяних потерпілій ОСОБА_7 моральних страждань, пов`язаних із втратою рідної людини - смертю рідного брата потерпілої, їх тривалість та наслідки, істотність вимушених змін у її житті та житті її рідних, пов`язані з цим її моральні переживання, неможливість відновлення понесеної втрати. Таким чином, розмір моральної шкоди обґрунтований і визнаний самою обвинуваченою на заявлену суму в судовому засіданні, а тому суд вважає зазначену у цивільному позові суму - 50000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином, відповідним і достатнім відшкодуванням понесених потерпілою моральних страждань. Отже, ця сума підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченій був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, так само, під час судового провадження до обвинуваченої був застосований запобіжний захід у виді утримання під вартою, який в подальшому ухвалою суду був продовжений. При цьому жодних обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченій до набрання вироком законної сили залишити той самий - тримання під вартою.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту її фактичної затримки з 01 години 15 хвилин 22 грудня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити той самий - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 суму в розмірі 10124 (десять тисяч сто двадцять чотири) гривні 00 копійок, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної скоєним злочином, та суму в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином, а всього суму в розмірі 60124 (шістдесят тисяч сто двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Речові докази: фрагменти килима, два фрагменти скляної вази, два ножа, дві пляшки з-під горілки, рушник, зішкріб, змив та контроль до нього, мікрочастки з кистей трупа, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області згідно з постановою про визнання речовими доказами, - знищити; кофту чорного кольору, штани чорного кольору, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області згідно з постановою про визнання речовими доказами, - повернути законному володільцю ОСОБА_5 ; зразки епітелію, фрагменти пластин, змиви, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області згідно з постановою про визнання речовими доказами, - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: