Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002078 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 червня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, оскільки він, будучи засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022 за ч.1 ст.309 КК України на 2 місяці арешту, в день ухвалення цього вироку, тобто 27 вересня 2022 року незаконно придбав і зберігав без мети збуту наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,145 г.

Разом з тим, суд першої інстанції змінив правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 на ч.1 ст.309 КК України, виходячи з того, що на час вчинення кримінального правопорушення той не мав статусу засудженого в розумінні положень ч.2 ст.43, ч.1 ст.532 КПК України, з чим прокурор не погоджується і вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що виразилось у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту. На момент повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022, який не оскаржувався, набрав законної сили, а тому, на переконання прокурора, ОСОБА_7 вважається засудженим саме 27.09.2022 і його дії мають кваліфікуватися за ч.2 ст.309 КК України за кваліфікуючою ознакою "вчинені протягом року після засудження за цією статтею".

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; доводи обвинуваченого на підтримку позиції захисника; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 27 вересня 2022 року близько 13 години ОСОБА_7 , перебуваючи в парку "Аврора" неподалік ТЦ "Квадрат", що за адресою: м. Київ, б-р Перова, 36, знайшов наркотичний засіб метадон, який знаходився у паперовому згортку, який поклав у ліву кишеню штанів, і тим самим незаконно придбав його і незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Того ж дня о 13 годині 10 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26 , працівники поліції виявили, що ОСОБА_7 зберігає при собі кристалічну речовину білого кольору, що містить наркотичний засіб метадон масою 0,145 г, який в подальшому було вилучено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення в тому, що він незаконно придбав і зберігав наркотичний засіб без мети збуту, будучи засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022 за ч.1 ст.309 КК України на 2 місяці арешту, і вказані дії були кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд у вироку зазначив обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення так, як їх було встановлено органом досудового розслідування.

Разом з тим, суд проаналізував положення ст.43 КПК України, в якій міститься визначення терміну "засуджений", дійшов висновку про відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як "ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею", і кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання і зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

З такими висновками колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України не містить поняття "засудженння", суд першої інстанції послався на поняття "засуджений", яким відповідно до ч.2 ст.43 КПК України у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Дійсно, ОСОБА_7 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022 за ч.1 ст.309 КК України на 2 місяці арешту і кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується у цьому кримінальному провадженні, вчинив в день ухвалення попереднього вироку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Враховуючи те, що на час вчинення кримінального правопорушення вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022 щодо ОСОБА_7 не набрав законної сили і останній не мав процесуального статусу засудженого, на переконання колегії суддів, в його діях відсутня кваліфікуюча ознака "ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею".

Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність з огляду на те, що на момент повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022, який не оскаржувався, набрав законної сили, а тому ОСОБА_7 вважається засудженим саме 27.09.2022, необґрунтовані і спростовуються самим змістом кваліфікуючої ознаки.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що сторона обвинувачення не встановила час ухвалення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2022 по відношенню до кримінального правопорушення, яке було вчинено ОСОБА_7 цього ж дня в період з 13 години по 13 годину 10 хвилин, що б, взагалі, давало підстави стверджувати, що кримінальне правопорушення було вчинено після ухвалення вироку.

За таких обставин правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який на час постановлення вироку судимості не мав у зв`язку з відбуттям покарання за попереднім вироком, проходив курс реабілітації, а також обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття і відсутність обставин, які його обтяжують. Тому призначене покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність, відповідає принципам справедливості та індивідуалізації покарання.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3