Номер провадження: 11-сс/813/724/24
Справа № 495/3402/24 1-кс/495/887/2024
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про екстрадиційний арешт - ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 16.04.2024, якою стосовно:

ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Самарканд респ. Узбекистан, громадянина респ. Узбекистан, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту)

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_12 та застосовано стосовно гр. респ. Узбекистан ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) строком на 60 діб, тобто до 11.06.2024, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_13 розшукується на міжнародному рівні компетентними органами для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §1343 розділу 18, §§1029(а)(2) та 1029 (с)(1)(A)(i) розділу 18 (шахрайство, фінансове шахрайство, кіберзлочин) Кодексу Сполучених Штатів Америки; злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_14 на території США відповідає злочину, передбаченому ч. 5 ст. 190 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік, при цьому, до Офісу Генерального прокурора надійшов запит Департаменту юстиції Сполучених Штатів Америки про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Водночас, слідчий суддя також зауважив на тому, що є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_7 переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам США є екстрадиційний арешт до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності та здійснення фактичної передачі компетентним органам США, з огляду на характер підозри, пред`явленої ОСОБА_14 компетентними слідчими органами США, обґрунтованість якого не є предметом перевірки слідчого судді, тяжкість можливого покарання, що загрожує останньому в разі засудження, міцність соціальних зв`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її необґрунтованість та незаконність з огляду на наступні обставини:

- слідчий суддя постановив ухвалу за участю прокурора ОСОБА_15 , який не надав стороні захисту та суду жодного документу, який би підтверджував наявність у нього повноважень прокурора в даному кримінальному провадженні;

- слідчим суддею не було встановлено жодного ризику та не надано належної правової оцінки відсутності жодного обґрунтування необхідності тримання ОСОБА_7 під вартою та неможливості застосування стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, натомість, ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 11.08.2021 відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання прокурора про застосування стосовно ОСОБА_7 тимчасового арешту, з 11.08.2021 останній постійно проживає в м. Одесі, клопотання не містить відомостей про ухилення ОСОБА_7 від правосуддя у запитуючій стороні, наявний в матеріалах провадження лист ГУНП в Одеській обл. стосовно перевірки адреси місця проживання ОСОБА_7 містить невірну адресу місця його проживання, а чинним КПК України не передбачене «розвідувальне» опитування без складання відповідного протоколу;

- слідчим суддею не було враховано помилкове посилання прокурора на ч. 5 ст. 190 КК України як на аналогічний злочин за українським законодавством та помилково не враховано того, що інкримінований ОСОБА_14 злочин за законодавством США за своєю суб`єктивною та об`єктивною стороною є схожим до злочину, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, який є тяжким злочином, а не особливо тяжким; слідчий суддя фактично визнав вину особи, чим порушив презумпцію невинуватості, встановлену ст. 62 Конституції України, не зважаючи на те, що в матеріалах, наданих компетентними органами США, не вбачається належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_13 має міцні соціальні та економічні зв`язки, оскільки тривалий час проживає разом із дружиною на території України, дружина офіційно працевлаштована, має офіційний дохід, посвідку на тимчасове проживання в Україні, ОСОБА_16 розпочато процедуру набуття статусу біженця в Україні, яка наразі не завершена;

- слідчим суддею не було враховано того, що надані переклади не можуть вважатись перекладом офіційного документа іноземної держави в розумінні положень КПК України, оскільки не містять підпису перекладача та вказівки того, хто саме здійснив переклад, що породжує обґрунтований сумнів стосовно роз`яснення перекладачу його обов`язків та попередження про відповідальність за завідомо неправильний переклад, а також сумніви у відповідності такого перекладу змісту оригінального документу; документи, направлені у зв`язку із запитом, що містять дані стосовно вчинення особою злочину на території іноземної держави, не містять гербової печатки.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту).

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З аналізу оскаржуваної ухвали слідчого судді можна дійти висновку про те, що вона вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.

Пункт 9 ч. 1 ст. 541 КПК України передбачає визначення терміну «екстрадиційний арешт», відповідно до якого екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Положення ч. 7 ст. 584 КПК України передбачають, що за результатами розгляду клопотання та за наявності певних для цього підстав може постановити одне із наступних рішень: 1) застосування екстрадиційного арешту; 2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту; 3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту; 4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію); 5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Приписи ч.ч. 10-11 ст. 584 КПК України встановлюють, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

В свою чергу, ч. 2 ст. 1 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Так, згідно ч. 2 ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (далі - Конвенції), ратифікованої Україною 10.11.1994, видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що 13.04.2024 співробітниками прикордонної служби на пункті пропуску с. Старокозаче Білгород-Дністровського р-ну Одеської обл. під час здійснення прикордонного контролю осіб, які слідують на виїзд із України було затримано гр. Узбекистану ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у міжнародному розшуку компетентними органами для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §1343 розділу 18, §§1029(а)(2) та 1029 (с)(1)(A)(i) розділу 18 (шахрайство, фінансове шахрайство, кіберзлочин) Кодексу Сполучених Штатів Америки (а.с. 20-24).

Особа ОСОБА_7 документована закордонним паспортом громадянина респ. Узбекистан НОМЕР_1 від 15.07.2014 зі строком дії до 14.07.2024 (а.с. 8-11).

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_14 на території США відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі більш ніж на 1 рік.

В цьому контексті, надаючи оцінку твердженням захисника з приводу того, що прокурором здійснено помилкове посилання на ч. 4 ст. 190 КК України як на аналогічний злочин за законодавством України, апеляційний суд зауважує на наступному.

Так, відповідно до матеріалів, наданих компетентним органом США, ОСОБА_13 «шляхом неправдивого та шахрайського представлення фактів, тверджень та обіцянок» заволодів криптовалютою у потерпілого в червні 2019 року на загальну суму 11.8 млн. доларів США шляхом використання електронно-обчислювальної техніки (а.с. 79-85).

Диспозиція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

За встановлених обставин колегія суддів констатує, що інкримінований ОСОБА_14 злочин за законодавством США за своїми ознаками (об`єктивною та суб`єктивною стороною) відповідає саме злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки заволодіння майном потерпілого відбувалось шляхом обману з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Натомість, ч. 3 ст. 362 КК України передбачена відповідальність за несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, тобто в даному немає такої характеризуючої ознаки кримінального правопорушення, як заволодіння майном потерпілої особи, що виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_7 за вказаною ч. 3 ст. 362 КК України.

В свою чергу, судом 1-ої інстанції Західного району м. Нью-Йорк від 20.05.2021 видано ордер на арешт ОСОБА_17 .

Ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 30.06.2021 стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.07.2021 задоволено апеляційну скаргу прокурора, скасовано зазначене рішення слідчого судді та призначено новий розгляд клопотання.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Департаменту юстиції США про видачу гр. респ. Узбекистан ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §1343 розділу 18, §§1029(а)(2) та 1029 (с)(1)(A)(i) розділу 18 (шахрайство, фінансове шахрайство, кіберзлочин) Кодексу Сполучених Штатів Америки (а.с. 28-39, 67-75).

При цьому, ч. 10 ст. 584 КПК України передбачає, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

В свою чергу, рішення щодо видачі особи (екстрадиції) приймається на підставі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 587 КПК України, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.

Окрім того, тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняться, серед іншого, згідно п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України, в разі, якщо під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.

На теперішній час, відповідно до наданої прокурором в судовому засіданні копії постанови Генерального прокурора ОСОБА_18 від 24.04.2024, екстрадиційна перевірка стосовно ОСОБА_7 наразі завершена та прийнято рішення про його видачу до США для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §1343 розділу 18, §§1029(а)(2) та 1029 (с)(1)(A)(i) розділу 18 Кодексу законів США.

При цьому, аналізуючи матеріали провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді та зазначає, що, з огляду на обставини інкримінованих ОСОБА_14 на території США злочинів, перебування в міжнародному розшуку за вчинення злочину в іноземній державі, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим (максимальне покарання за порушення §1343 розділу 18 Кодексу США, що є предметом обвинувачення в п.п. 1 та 2 обвинувального акту, складає 20 років позбавлення волі), відсутність офіційного працевлаштування, законних засобів до існування та стійких соціальних зв`язків в Україні, вік та стан здоров`я останнього, існує ризик того, що він може переховуватись від компетентних органів України з метою уникнення видачі до США для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначеного злочину.

Що стосується посилань захисника в якості обґрунтування відсутності ризику переховування ОСОБА_7 на те, що він з 11.08.2021 постійно проживає в м. Одесі, суд апеляційної інстанції наголошує на тій обставині, що, попри свідому обізнаність ОСОБА_7 стосовно здійснення щодо нього екстрадиційної перевірки та його перебування у міжнародному розшуку з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень на території іншої держави, останній був затриманий 13.04.2024 співробітниками прикордонної служби під час спроби виїзду за межі території України, що являє собою додаткове підтвердження існування ризику переховування ОСОБА_7 від компетентних органів для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності на території США.

Водночас, заслуговують на увагу доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_13 одружений, тривалий час проживає з дружиною на території України, його дружина працевлаштована та має посвідку на проживання в Україні, проте позитивна характеристика дружини ОСОБА_7 не може бути прийнята до уваги під час вирішення питання стосовно застосування щодо нього запобіжного заходу для забезпечення видачі (екстрадиції).

Враховуючи вищевикладені обставини та характеристику особи ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку до закінчення екстрадиційної перевірки, у зв`язку із чим слідчий суддя суду 1-ої інстанції, належним чином оцінивши все вищезазначене, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту.

Не відповідають дійсності посилання захисника на те, що слідчий суддя порушив презумпцію невинуватості, фактично визнавши вину ОСОБА_7 , з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 зазначеної ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

На підставі аналізу мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя не встановлював винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому за законодавством США злочинів, натомість, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 584 КПК України, перевірив наявність підстав для застосування стосовно нього запобіжного заходу для забезпечення видачі особи (екстрадиції).

Разом із тим, заслуговують на увагу посилання захисника на те, що наявні в матеріалах провадження переклади офіційних документів іноземної держави не містять підпису перекладача.

Проте, окремо колегія суддів зауважує на положеннях ч. 3 ст. 584 КПК України, відповідно до яких матеріали, що подаються слідчому судді разом із клопотанням про застосування екстрадиційного арешту, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

На виконання вищевикладених приписів кримінального процесуального закону прокурором до поданого клопотання про застосування стосовно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту було долучено копії запиту Департаменту юстиції США про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності на території США як мовою оригіналу (а.с. 28-66), так і в перекладі державною мовою (а.с. 67-102).

Водночас, до долучених копій запиту США було також додано сертифікат, який посвідчує те, що переклад зазначених документів на українську мову було здійснено сертифікованим перекладачем - ОСОБА_19 (а.с. 103).

Відтак, факт відсутності підпису перекладача на кожному окремому аркуші офіційних документів іноземної держави не може слугувати підставою для сумніву у відповідності такого перекладу змісту оригінального документу, на чому наполягає захисник в поданій апеляційній скарзі, а також не може виступати єдиною підставою для відмови у застосуванні стосовно ОСОБА_7 екстрадиційного арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно ОСОБА_7 існують всі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 584 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 16.04.2024, якою стосовно громадянина респ. Узбекистан ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 ) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4