КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2901/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19лютого2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000628, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 05 квітня 2024 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та всупереч вимог діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, необґрунтованим вважає наведений у клопотанні прокурора ризик переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може вказувати на наявність такого ризику. При цьому, матеріали кримінального провадження не містять доказів, що останній має намір переховуватись від суду.

За доводами апелянта, прокурором не наведено достатньо підстав для наявності ризиків вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень та перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню. При цьому, ризик випливу обвинуваченого на свідків відсутній, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні уже допитані судом.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім цього у разі, якщо суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, захисник просить визначити обвинуваченому заставу у розмірі, достатньому для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків.

В судове засідання прокурор та захисник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явилися, клопотання про розгляд провадження за їх участі не подавали. У зв`язку з цим суд, діючи відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України, здійснює розгляд апеляційної скарги без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з наданихдо апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розглядіДарницького районного суду міста Києваперебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000628, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 рокупродовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 05 квітня 2024 року.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції навів обставини, які ним були враховані при продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення винуватості, конкретні обставини кримінального провадження,а також дані про особу обвинуваченого.

Судом першої інстанції також враховані інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування від суду, перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим шляхом, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Крім цього судом першої інстанції обґрунтовано враховано положення частини 8 статті 176 КПК України, за приписами якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме у виді тримання під вартою.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 05 квітня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвалав касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4