Справа № 203/670/24
Провадження № 1-кс/0203/608/2024
УХВАЛА

12 лютого 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі:

скаржника - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу потерпілого ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року,

встановив:

06.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі - скаржник, заявник) зі скаргою на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.02.2024 року про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що оскаржувана постанова не ґрунтується на законі, інструкціях, на які він посилається у постанові, та підлягає скасуванню. Оскільки відповідно до вимог інструкції, на яку посилається прокурора, вихідна кореспонденція відправляється за поштовими реєстрами у двох примірниках, один з яких передається у відділ поштового зв`язку, а другий зберігається у відділі діловодства у відповідній номенклатурній справі. Реєстр повинен містити дату відправлення, номер вказаного документа, прізвище (назву) адресата, поштову адресу, на яку здійснюється відправка.

З огляду на викладене, скаржник звернувся до суду із скаргою на рішення прокурора.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 06.02.2024 року, судову справу №203/670/24, провадження №1-кс/0203/608/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду - 07.02.2024 року.

Ухвалою суду від 09.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 12.02.2024 року, з`явився скаржник, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Скаржник під час судового засідання підтримав вимоги скарги та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Також заявник зазначив, що він просить суд зобов`язати прокурора повторно розглянути його скаргу від 21.12.2023 року щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні, бо скасування оскаржуваної постанови не є ефективним способом судового контролю та він помилково не вказав про це у своїй скарзі.

Слідчий на вимогу суду не надав суду матеріали кримінального провадження №0000465 від 24.04.2018 року для огляду у судовому засіданні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши думку заявника, на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності прокурора.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третьому слідчому відділі (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованому у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000465, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000465 здійснюють прокурори відділу Дніпропетровської обласної прокуратури.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.02.2024 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465.

За змістом оскаржуваної постанови прокурор, зокрема, зазначив, що доводи скаржника про те, що доказом надіслання постанови про закриття кримінального провадження є копія реєстру вихідної кореспонденції не беруться до уваги, оскільки надсилання вихідної кореспонденції регулюється відповідною інструкцією з діловодства в органах державного бюро розслідувань, а не кримінальним процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що відповідно до статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 9-1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до положень статті 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Відповідно до пункту 56 Інструкції з діловодства у центральному апараті Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 22.12.2020 року №859, вихідна кореспонденція відправляється за поштовими реєстрами у двох примірниках, один з яких передається у відділ поштового зв`язку, а другий зберігається у відділі діловодства у відповідній номенклатурі справ. Реєстр повинен містити дату відправлення, номер указаного документа, прізвище (назву) адресата, поштову адресу, на яку здійснюється відправка.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладеного вище вказує, що оскаржувана постанова прокурора є невмотивованою, оскільки не містить посилань на положення Інструкції з діловодства у центральному апараті Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом Державного бюро розслідувань від 22.12.2020 року №859, з урахуванням чого прокурор зазначає, що реєстр вихідної кореспонденції не є доказом надсилання постанови про закриття кримінального провадження. Оскільки відповідно до вказаної інструкції, вихідна кореспонденція відправляється за поштовими реєстрами у двох примірниках. Натомість прокурор жодним чином не аналізує вказані положення інструкції та фактичні обставини кримінального провадження щодо надіслання постанови про закриття кримінального провадження крізь призму дотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465. Тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора, та з урахуванням уточнень скаржника, скасувати постанову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.02.2024 року про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року, зобов`язати заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 повторно розглянути скаргу ОСОБА_3 від 21.12.2023 року про недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 в порядку, визначеному ст. 308 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 308, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року - задовольнити повністю.

Скасувати постанову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 02.02.2024 року про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року.

Зобов`язати заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 повторно розглянути скаргу ОСОБА_3 від 21.12.2023 року про недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465 в порядку, визначеному ст. 308 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 14.02.2024 року о 16:45 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1