Справа № 308/2543/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло означене клопотання про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване таким.

У провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000095, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 січня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10 лютого 2024 року ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11 лютого 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 332 КК України.

У ході проведення огляду місця події від 10.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено наступні речі: на столі у кімнаті кухні будинку виявлено імітаційні грошові кошти в сумі 1400 доларів США із однаковими серійними номерами: MB 07247983, які вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ ВУМ 1010796. Також на вказаному столі виявлено: грошові кошти, а саме: 20 000 форинтів однією купюрою із серійним номером - GZ 5280630, чотири купюри номіналом по «10 000» форинтів кожна із серійними номерами - НН 5954859, HU 5614182, HL 4782665, HF 7359134, одну купюру номіналом в «2 000» форинтів із серійним номером - СГІ 8490644, одну купюру номіналом у «2» гривні із серійним номером - РЕ 1518407, дві купюри номіналом по «5» гривень кожна із серійними номерами - ЮВ 6511256 та ЮЗ 1194563, одну купюру номіналом у «20» гривень із серійним номером - ЕЗ 8878497, дві купюри номіналом по «50» кожна із 4 серійними номерами - АБ 8995402 та АВ 9415605, дві купюри номіналом по «100» гривень кожна із серійними номерами - ЄИ 8223169 та ЧВ 8085107. Зазначені грошові кошти було вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 1238370.

Окрім цього, на столі також виявлено мобільний телефон марки «Samsung», imei НОМЕР_1 , із вставленою сім карткою мобільного оператора «Vodafone» за номером - НОМЕР_2 , а також мобільний телефон марки «Iphone», білого кольору (через неможливість розблокування більше інформації не отримано), мобільний телефон марки «Huawei» моделі «Р20 Lite», чорного кольору, imei - НОМЕР_3 із сімарткою за номером - НОМЕР_4 . Зазначені мобільні телефони вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 1519652. Окрім цього, у зазначеній кімнаті кухні виявлено гідрокостюм із написом «Scorpena», який також вилучено та упаковано до спецпакету НПУ СУ PSP 4234567.

11 лютого 2024 року вище вказані грошові кошти та речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить до висновку про наявність підстав для повернення клопотання особі, яка його подала, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше (ч. 6 ст. 170 КПК України).

За правилами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Слідчий суддя вказує на те, що в досліджуваному клопотанні слідчий посилається на те, що частина грошових коштів на суму 1400 доларів США є імітаційними, проте до клопотання не долучено жодного документального підтвердження фактичного походження грошових коштів у наведеному розмірі.

Поряд із цим, клопотання не містить чітких доводів з приводу значимості інших грошових коштів, які були виявлені та вилучені стороною обвинувачення 11.02.2024.

Як убачається зі змісту постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, яка обґрунтовує мету накладення арешту, остання містить формальне посилання на положення ст. 98 КПК України без урахування фактичних обставин цього кримінального провадження.

Крім того, в поданому клопотанні слідчий також обмежився виключно цитуванням положень ст. 98 КПК України без належної конкретизації того, яким саме ознакам речових доказів відповідає виявлене майно.

Вказане позбавляє слідчого суддю можливості встановити, що дійсно відповідний вилучені грошові кошти та інші речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зважаючи на те, що, клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути подане клопотання прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Керуючись статтями 131, 172, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

клопотання про арешт майна від 12 лютого 2024 року у кримінальному провадження №0000095, відомості про яке внесено внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 31.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Після спливу встановленого строку в разі не усунення недоліків клопотання тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню особі, в якої воно вилучене.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1