Справа № 569/423/24
УХВАЛА

про арешт майна

30 квітня 2024 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження №0000162 від 15.11.2023 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Досудове розслідування кримінального провадження розпочато за фактом того, що громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Поляни Волочиського району Хмельницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та громадянка України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 діючи з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку організували канал контрабандного ввезення з Арабської Республіки Єгипет до України прекурсорів (псевдоефедриновмісних пігулок).

Крім того, встановлено, що згідно механізму протиправної діяльності, організованої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під приводом туристичних та робочих поїздок, з використанням наземного транспорту, а саме автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 270 CDI з д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 та автомобіля марки MERCEDES-BENZ GLE 350 номерний знак НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 , та повітряного транспорту, декілька разів на місяць відвідують Єгипет, де купують псевдоефедриновмісні пігулки в особливо великому розмірі та контрабандно, з приховуванням від митного контролю в особистих речах, ввозять на територію України для їх подальшого збуту.

Поряд з цим, отримана інформація свідчить про те, що ОСОБА_8 залучила до протиправної діяльності з метою транспортування прекурсорів по території України громадянина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_4 , свого батька громадянина України ОСОБА_12 28.03.1964 та колишнього чоловіка громадянина України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_5 .

Зокрема під час протиправної діяльності з метою перевезення прекурсорів ОСОБА_10 використовував власний транспортний засіб марки Honda Accord, номерний знак НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 . ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 за вказівкою ОСОБА_8 допомагав їй перевозити прекурсори в м. Рівне для громадянина ОСОБА_14 при цьому використовував транспортний засіб марки Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_7 , VIN- НОМЕР_8 . Також ОСОБА_8 неодноразова вказувала своєму батьку громадянину України ОСОБА_12 , щоб той доставив прекурсори в АДРЕСА_6 , який для перевезення прекурсорів використовував транспортний засіб марки Mitshubishi PajeroSport, номерний знак НОМЕР_9 , VIN- НОМЕР_10 . У випадку коли ОСОБА_8 чи комусь із кола її родини не траплялося змоги доставити прекурсори в м. Рівне, тоді вона зверталася за допомогою до ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 з проханням транспортування прекурсорів в м. Рівне, який для цього використовував транспортний засіб марки BMW 525D, номерний знак НОМЕР_11 , VIN- НОМЕР_12 .

В подальшому, встановлено, що після перетину кордону ОСОБА_8 , систематично здійснює збут прекурсорів (псевдоефедриновмісних пігулок), жителю м. Рівне громадянину України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає за адресою АДРЕСА_7 . Передача прекурсорів ОСОБА_14 здійснюється особисто ОСОБА_8 або ОСОБА_10 на території м. Рівне. Після отримання прекурсорів ОСОБА_14 передає ОСОБА_8 особисто, а також через ОСОБА_10 або її родичів грошові кошти або надсилає на наданий ОСОБА_8 банківський рахунок.

Після отримання прекурсорів (псевдоефедриновмісних пігулок), ОСОБА_14 здійснює їх збут особам, які займаються виготовленням психотропної речовини метамфетамін в підпільних нарколабораторіях на території Рівненської області. Зокрема, отримавши прекурсори від ОСОБА_14 вказані особи організовують виготовлення психотропної речовини метамфетамін, яку в подальшому, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, збувають наркозалежним особам з числа мешканців Рівненської області.

В ході проведення 15.03.2024 року санкціонованого обшуку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речі вказані у клопотанні.

15.03.2024 року вищевказані речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та належать ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ..

Слідчий у клопотанні вказує, що вилучені в ході проведення вищевказаної слідчої дії речі та предмети являються знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі сліди їх вчинення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема вказують на причетність конкретних осіб до вчинення кримінальних правопорушень, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Слідчий у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задоволити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно. Вказала, що вважає клопотання про накладення арешту незаконним та таким, що порушує право на власність, яку визначено в ст.41 Конституції України.

Власник майна ОСОБА_6 в судовому засіданні просила не накладати арешт на закордонний паспорт ОСОБА_15 , НОМЕР_13 та закордонний паспорт ОСОБА_15 FG 470919.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши учасників розгляду, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання слід задовольнити частково із наступних підстав.

Судом встановлено, що старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковником юстиції ОСОБА_3 розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000162 від 15.11.2023 року, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

В ході проведення 15.03.2024 року санкціонованого обшуку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речі вказані у клопотанні.

15.03.2024 року вищевказані речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та належать ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 ..

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним та відчуджувати його може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.198 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно, до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власностi набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власностi вiдповiдно до закону.

Нiхто не може бути протиправно позбавлений права власностi. Право приватної власностi є непорушним.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідча суддя не вбачає необхідності у накладенні арешту на закордонний паспорт ОСОБА_15 , НОМЕР_13 та закордонний паспорт ОСОБА_15 НОМЕР_14 , оскільки дійшла висновку, що клопотання в цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задоволити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000162 від 15.11.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України арешт на наступні речі та предмети, а саме:

-Банківська картка «Райфайзен банк» № НОМЕР_15 ;

-Банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_16 ;

-Банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_17 ;

-Банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_18 ;

-відеореєстратор @hua s/n:8J0C714PAZE3BED з кабелем живлення;

-Дві банківські картки;

-Блокнот зеленого кольору з написом «Vitagro» у якому наявні поодиноку рукописні написи;

-Квитанція від 05.04.2021, сума 6200, ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-Блокнот із написом на задній стороні НОМЕР_19 з рукописними написами;

- Закордонній паспорт ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ES НОМЕР_20 .

- Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області справа № 671/2318/23 від 17.10.2023 року, з печаткою та підписом.

-Акт митного огляду від 09.01.2024 Чернівеьцкої митниці автомобіля з д.н.з. НОМЕР_1 , на 1 арк.;

- Посвідчення водія ОСОБА_8 НОМЕР_21 ;

- Банківська картка «Монобанк» ОСОБА_17 ;

-Банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_22 ;

-Банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_23 ;

-Банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_24 ;

-Банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_25 ;

-Банківська картка «Райфайзен банк» № НОМЕР_26 ;

-Дві банківські картки Монобанк;

-Аркуш з рукописними написами;

-Коробка з-під Iphone IMEI: НОМЕР_27 ;

-Флеш-носій 4 Gb;

-Смарт годинник;

-Ipad (наявна електронна пошта ОСОБА_18 та акаунт нової пошти) серійний: PF4KW79RW6 (пароль 7777):

-Технічний паспорт на аптеку АДРЕСА_8 , з ішною документацією яка стосується цієї аптеки, на 19 арк.;

-Догорів оренди № 368 від 08.08.2016, на 4 арк. З додатками, зшитий:

-Диплом спеціаліста ОСОБА_8 С16 № 124191 виданий Тернопільським державним медичним університетом ім. І.Я. Горбачевського з додатком;

-Акт Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Хмельницькій області № 897/1 щодо перевірки ОСОБА_8 на 4 арк.

-Посвідчення про проведення перевірки № 13 від 06.10.2016, на 1 арк.;

-Наказ № 2 від 15.09.2016, на 1 арк.

-Наказ № 2 від 15.09.2016, на 1 арк.

-Фотокопія договору дарування НВХ 473438 від 01.09.2016 року, на 2 арк.

-Довідка про відкриття рахунку № 160912SU09431703 від 12.09.2016, на 1 арк.

-Також ОСОБА_12 та ОСОБА_15 надали власні мобільні телефони:

- Мобільний телефон Iphone 11 IMEI: НОМЕР_28 з сім-картою НОМЕР_29 ;

-Мобільний телефон Iphone 11 IMEI: НОМЕР_30 з сім-картою НОМЕР_31 ;

-Закордонній паспорт ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 із забороною володіння, користування та відчуження відповідного майна.

Відмовити у накладенні арешту на закордонний паспорт ОСОБА_15 , НОМЕР_13 та закордонний паспорт ОСОБА_15 FG 470919.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА