Провадження по справі № 1-кп/522/2891/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

28 червня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілою у кримінальному провадженні № 0000983 від 08.09.2022 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Корелічі, Гродненської області (Республіка Білорусь), українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт КЕ288165 виданий 27.05.1996 Київським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , засіб зв`язку: НОМЕР_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог законодавства, вчинив кримінальне правопорушення направлене проти безпеки руху, що призвело до спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами та 22.11.1996 отримав останнє посвідчення водія НОМЕР_3 з категорією «В», 26.03.2024 приблизно о 14.00 годині (точний час органами досудового розслідування не встановлений) приступив до керування технічно справним автомобілем «NISSAN JUKE», номерний знак НОМЕР_4 , що належить його дружині ОСОБА_6 .

У той же день, о 16 годині 57 хвилин, водій ОСОБА_4 , з метою паркування цього автомобіля на власному машиномісці № 261, що розташоване на «-2» поверсі підземного паркінгу будинку АДРЕСА_2 , в`їхав до підземного паркінгу, де швидкість руху обмежена заборонним дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» до 5 км/год і рухався по спуску донизу, на «-2» поверх, по освітленій штучними джерелами освітлення ділянці, по бетонному сухому чистому покриттю, ширина якого дозволяла здійснювати рух у протилежних напрямках, з нанесеною на ньому розміткою жовтого кольору, що позначала межі смуг руху і місця для паркування, а також напрямок руху.

При цьому, водієві ОСОБА_4 як мешканцю цього будинку, котрий регулярно користується підземним паркінгом, було добре відомо, що ця ділянка вимагала від водіїв особливої уваги, оскільки видимість проїзної частини попереду була обмежена конструктивними особливостями самого спіралеподібного спуску, його висотою і шириною, а також стінами та залізобетонними опорами будинку.

Проте, ОСОБА_4 , під час руху донизу, вкрай уважним не був, не переконався, що обрані ним прийоми керування транспортним засобом і швидкість руху забезпечать постійний контроль за траєкторією руху цього автомобіля, не створять небезпеку для життя і здоров`я іншим учасникам дорожнього руху, чим проявив злочинну недбалість, тобто не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій людини як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї людини, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо.

Так, рухаючись вже в кінці спуску і заїжджаючи через проїзд, з обмеженою висотою і шириною, на «-2» поверх паркінгу, коли швидкість руху автомобіля становила не менше 30-35 км/год, водій ОСОБА_4 мав намір виконати маневр повороту ліворуч, у напрямку руху до свого машиномісця, однак, замість зменшення швидкості руху і застосування штатного гальмування, він своєю правою ногою помилково натиснув на педаль акселератора, що призвело до збільшення швидкості руху автомобіля.

Як наслідок, водій ОСОБА_4 не вжив заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, через грубе порушення вимог Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням і допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на бетонні опори та металеві ролети паркомісця № 234, розташованого праворуч за ходом руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась в салоні автомобіля «NISSAN JUKE», на місці переднього правого пасажира і не була пристебнута пасками безпеки, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу, забійної рани спинки носа, садна в лобній ділянці, закритого компресійного перелому тіла 2-го поперекового хребця, з якими вона, того ж дня, самостійно звернулась до КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР, де знаходилась на стаціонарному лікуванні.

Вказані тілесні ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, утворились від дії тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля в умовах наїзду на перешкоду 26.03.2024, і відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «NISSAN JUKE», номерний знак НОМЕР_4 , регламентувались вимогами п. п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, належним виконанням яких він мав гарантовану технічну можливість запобігти наїзду на перешкоду.

Крім того, дії водія автомобіля «NISSAN JUKE», номерний знак НОМЕР_4 , що не відповідали вимогам п. п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, водій ОСОБА_4 , своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б), в); 12.1; розділу 33 «Дорожні знаки» (заборонного дорожнього знаку 3.29) «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки…»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Розділ 33. Дорожні знаки:

3.Заборонні знаки:

3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові», чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

У судовому засіданні ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що він щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності та відшкодував завдану шкоду потерпілій і вони з потерпілою досягли примирення.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 та просила закрити кримінальне провадження стосовно останнього на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. Пояснила, що претензій в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого не має, оскільки шкода, завдана злочином їй, відшкодована в повному обсязі.

Прокурор щодо задоволення клопотань обвинуваченого та потерпілої не заперечував, так як вимоги клопотання є законними.

Вивчивши клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, з`ясувавши думку підозрюваного та потерпілої, які вважають клопотання обґрунтованим, таким що має відповідну правову підставу та таким, що підлягає задоволенню, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті не допускається, якщо підозрюваний проти цього заперечує.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України подав суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього, звільнення його від кримінальної відповідальності, йому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи.

Згідно ч.2,3 ст.286 КПК України, якщо встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. Перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності..

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ст. 46 КК України передбачає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України). Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ст.46 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з клопотання прокурора, за даними органу досудового розслідування, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 було вчинено ним 26.03.2024 вперше.

ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше (ч.1 ст.286 КК України), яке згідно ст.12 КК України - є нетяжким злочином, звернувся до суду із даним клопотанням та дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків цього закриття. Судом було з`ясовано, відповідно до вимог ч.2 ст. 288 КПК України, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка вважає за необхідне задовольнити заявлене обвинуваченим клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням підозрюваного з потерпілою, у зв`язку з наявністю підстав й можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, а також думку прокурора та потерпілої щодо можливості задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та відсутності будь-яких перешкод для цього, суд вважає за можливе заявлене прокурором та пітримане обвинуваченим клопотання задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, керуючись ст. 12 КК України та на підставі ст. 46 КК України, в порядку ст. ст. 284-288 КПК України, із закриттям даного кримінального провадження щодо нього.

Щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні на залучення експертів судом зазначається наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням підозрюваного з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. До такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №342/1560/20, викладеного в постанові від 29.09.2021 року.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.126 КПК України з підозрюваного ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення спеціаліста та експертів для проведення експертиз.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. 44, 46 КК України, ст.ст.118, 126, 174, 284-288, ч.2 ст.376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із примиренням винного з потерпілою у кримінальному провадженні № 0000397, на підставі ст.46 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження за № 0000397 від 27.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Речові докази:

- CD-R диск «Verbatim» з відеозаписом від 26.03.2024,- зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль «NISSAN JUKE», номерний знак НОМЕР_4 , наданий обвинуваченому ОСОБА_4 на зберігання, - вважати повернутим за належністю.

Арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2024, а саме на автомобіль «NISSAN JUKE», номерний знак НОМЕР_4 , білого кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 31.10.2017 належить ОСОБА_6 , із забороною розпорядження та користування - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням:

- експертизи технічного стану транспортного засобу від 12.04.2024 року на суму 3786 гривень 40 копійок;

- транспортно-трасологічної експертизи від 12.04.2024 року на суму 3029 гривень 12 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 01.06.2024 року о 10:00 годині в залі суду №131.

Головуючий суддя ОСОБА_7

28.06.2024