Справа №:755/1493/24
Провадження №: 1-кс/755/345/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2024 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 25.04.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 за погодженням прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на майно власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , а саме на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м, у тому числі житловою площею 42,5 кв.м. Вид спільної власності: Спільна часткова. Розмір частки: 1/5. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 03.12.1998 року, видане санаторієм «Карасан», на підставі розпорядження № 2872. Дата державної реєстрації 29.03.2011року. Реєстраційний номер 33273667.

Автомобіль марки KIA RIO 1396, 2013 року випуску, сірого кольору номер та серія знаку НОМЕР_2 , дата реєстрації 17.08.2013, номер кузова: НОМЕР_3 .

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що у період 19-22 лютого 2014 року, російська федерація, використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у т.ч. Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією , Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду рф проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу рф території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року російська федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням російської федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжувався відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 «О судебной системе Российской Федерации» від 31.12.1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів російської федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону рф від 26.06.1992 року № 3132-I зі змінами та доповненнями «О статусе судей в Российской Федерации», президент російської федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду російської федерації представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів рф або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду рф.

Також, згідно зі ст. 86 «Конституции «Республики Крым»:

1. Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом.

2. У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством російської федерації.

3. З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом російської федерації, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства рф і законодавства Республіки Крим.

4. Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів, також законом Республіки Крим.

Федеральним Законом рф № 154-Ф3 від 23.06.2014 року «О создании судов Российской Федерации на териториях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации» створено систему судів на території «Республики Крым», зокрема, незаконно створено так званий «Керченський городской суд Республики Крым» і в подальшому незаконно призначено суддів цього «судового» органу.

Незважаючи на це, у громадянина України ОСОБА_6 , виник та сформувався стійкий злочинний намір, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному судовому органі.

Так, у період з 2014 року по 31.03.2023 року, під час окупації рф частини території України, громадянин України ОСОБА_6 маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів анексії АР Крим з боку рф, з власної ініціативи, добровільно вирішив особисто взяти участь в утворенні та функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів окупаційної судової влади.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних судових органах на тимчасово окупованій території півострова Крим, громадянин України ОСОБА_6 , у невстановлених досудовим розслідуванням час та обставинах, в період часу з 31.01.2023 року по 31.03.2023 року, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, працевлаштувався до незаконно створеного окупаційною владою російської федерації судового органу на посаду «судді» так званого «Красногвардийского районного суда Республики Крым», що знаходиться за адресою: вул. Грецька, буд. 3-а, м. Феодосія Автономної Республіки Крим, де на даний час здійснює виконання своїх службових обов`язків від імені та в інтересах країни-окупанта.

31.03.2023 року указом президента рф № 226 «О назначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации» громадянина України ОСОБА_6 призначено на посаду «судді» «Красногвардийского районного суда Республики Крым».

Своїми умисними діями, громадянин України ОСОБА_6 сприяв реалізації політики окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополя.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових органах, створених на тимчасово окупованій території.

04.08.2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

08.08.2023 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та повістку про виклик останньої до СУ ГУ СБУ в АР Крим на 14.08.2023 року , 15.08.2023 року та 16.08.2023 року в період часу з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій.

Однак, останній на виклик не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, та жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із викладеним у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду.

У зв`язку з цим, вказане повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Відповідно до відомостей ДПС України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 08.11.2017 року по 08.05.2023 року відомостей стосовно ОСОБА_6 в базі даних не виявлено.

Документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно даного реєстрів громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , належить квартира, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м, у тому числі житловою площею 42,5 кв.м. Вид спільної власності: Спільна часткова. Розмір части: 1/5. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 03.12.1998 р., видане санаторієм «Карасан», на підставі розпорядження № 2872. Дата державної реєстрації 29.03.2011 року. Реєстраційний номер 33273667.

Крім цього, документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується, є відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно даного реєстру громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , є власником автомобіля марки KIA RIO 1396, 2013 року випуску, сірого кольору номер та серія знаку НОМЕР_2 , дата реєстрації 17.08.2013, номер кузова: НОМЕР_3 .

Застосування зазначених обмежень наддасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочинів.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування та відчуження цього майна, необхідно накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, крім того, слідчим зазначаються ризики того, що з майном можуть вчинятися дії з його подальшого відчуження, тому з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Суд, вивчивши клопотання, вислухавши думку слідчого, захисника, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Як вбачається з долученої до матеріалів клопотання виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим знаходиться за адресою: вул. Юрія Поправки, 14 А, м. Київ, відтак, клопотання подано за правилами підсудності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

04.08.2023 року, складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, слідчим вживались заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вказаної вище підозри.

29.08.2023 року ОСОБА_6 оголошено у розшук. Здійснення розшукових заходів доручено 3 відділу ГВ ЗНД 1 управління ГУ СБ України в Автономній Республіці Крим.

Разом з тим, органом досудового розслідування у загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» розміщено повідомлення про підозру та повістку про виклик ОСОБА_6 на 14.08.2023 року, 15.08.2023 року, 16.08.2023 року до слідчого управління СУ ГУ СБУ в АР Крим у кримінальному провадженні для проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Аналогічно повістки про виклик ОСОБА_6 розміщено на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора про прибуття до слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим для проведення за його участю необхідних слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні на 14.08.2023 року, 15.08.2023 року, 16.08.2023 року.

Відтак, ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Отже, у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному підлягатиме конфіскації у дохід держави.

Судом не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню шляхом накладення арешту.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно даного реєстрів громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , належить квартира, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - загальною площею 72,8 кв.м, у тому числі житловою площею 42,5 кв.м. Вид спільної власності: Спільна часткова. Розмір частки: 1/5. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 03.12.1998 р., видане санаторієм «Карасан», на підставі розпорядження № 2872. Дата державної реєстрації 29.03.2011. Реєстраційний номер 33273667.

Крім цього, документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується є відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно даного реєстру громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , є власником автомобіля марки KIA RIO 1396, 2013 року випуску, сірого кольору номер та серія знаку НОМЕР_2 , дата реєстрації 17.08.2013, номер кузова: НОМЕР_3 .

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, враховуючи наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку, що вимога слідчого є обґрунтованою.

Отже, враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000100 від 25.04.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , а саме:

- квартиру, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м, у тому числі житловою площею 42,5 кв.м. Вид спільної власності: Спільна часткова. Розмір частки: 1/5. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 03.12.1998 року, видане санаторієм «Карасан», на підставі розпорядження № 2872. Дата державної реєстрації 29.03.2011року. Реєстраційний номер 33273667.

- автомобіль марки KIA RIO 1396, 2013 року випуску, сірого кольору номер та серія знаку НОМЕР_2 , дата реєстрації 17.08.2013, номер кузова: НОМЕР_3 .

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії стосовно квартири, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - загальною площею 72,8 кв.м, у тому числі житловою площею 42,5 кв.м. Вид спільної власності: Спільна часткова. Розмір частки: 1/5. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності від 03.12.1998 р., видане санаторієм «Карасан», на підставі розпорядження № 2872. Дата державної реєстрації 29.03.2011. Реєстраційний номер 33273667.

Заборонити територіальним органам з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (сервісним центрам МВС) та центрам надання адміністративних послуг, вчиняти реєстраційні дії стосовно автомобіля марки KIA RIO 1396, 2013 року випуску, сірого кольору номер та серія знаку НОМЕР_2 , дата реєстрації 17.08.2013, номер кузова: НОМЕР_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих СУ ГУ СБУ в АР Крим, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: