Справа № 175/5736/23
Провадження № 1-кп/175/289/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю захисника: адвоката ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000419 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старогорожене Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, стрільця відділення охорони взводу охорони 139 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, маючого професійно-технічну освіту, одруженого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

05 липня 2023 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 керував автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Лівобережній в напрямку від вул. Магістральної до вул. Зарічної у м. Краматорську Донецької області. В той же час на проїзній частині вул. Лівобережній у м. Краматорську Донецької області, передньою частиною в напрямку вул. Зарічної, з причини технічної несправності стояв автомобіль марки «ЗИЛ», моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з увімкненими на ньому ближнім світлом фар та задніми габаритними ліхтарями.

На шляху прямування, наближаючись до зазначеного автомобіля марки «ЗИЛ», моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, при виникненні перешкоди, якою для нього був автомобіль марки «ЗИЛ», моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що стояв на проїзній частині, і яку він об`єктивно спроможний був виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

В діях водія ОСОБА_5 маються порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_5 , перебувають в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 були спричинені такі тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла, комплекс якої склали: забійні рани обличчя в області губ, садно підборіддя, крововиливи під мозкові оболонки та в бічні шлуночки головного мозку; садна на передній поверхні грудної клітки, перелом руків`я грудини, розрив правого грудино-ключичного зчленування, переломи 1 ребер по навколо-хребтовим лініям, 2 ребра справа по передній паховій лінії з розривами пристінкової плеври та міжреберних м`язів, розриви грудних м`язів праворуч, розриви правої легені та правого головного бронху, забої легень з вогнищами розміжчень; множинні садна, подряпини та поверхневі різані рани передньої поверхні грудної клітки та верхніх кінцівок, рвано-забійна рана лівої гомілки на рівні колінного суглоба; які супроводжувались масивною внутрішньою гострою крововтратою з крововиливом у праву плевральну порожнину об`ємом біля 2,1 л крові; які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд провадження за його відсутності, покарання просить призначити відповідно до вимог закону.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, його наміри щодо подальшого проходження військової служби з метою обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Разом із цим суд приймає до уваги, що обставини, які обтяжують покарання, відсутні, а наведені вище обставини не лише пом`якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Тому, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що є підстави для застосування положень ст. 69 КК України і можливо призначити покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, із подальшою заміною на підставі положень ст. 58 КК України цього покарання на службове обмеження для військовослужбовця на строк у межах, визначених для такого виду покарання в Загальній частині КК України, з проведенням відрахування із суми грошового забезпечення в доход держави, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити призначене ОСОБА_5 покарання у виді двох років позбавлення волі на два роки службового обмеження для військовослужбовця з відрахуванням 15 % із суми його грошового забезпечення в доход держави.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходяться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспорту згідно з постановою про визнання речовими доказами, повернути законному володільцю ОСОБА_5 ; автомобіль марки «ЗИЛ», моделі «131», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що переданий на зберігання військовій частині НОМЕР_4 згідно з протоколом передачі речового доказу на відповідальне зберігання, повернути законному володільцю військовій частині НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «ОРРО», що переданий на зберігання ОСОБА_5 згідно з розпискою, повернути законному власнику ОСОБА_5 ; металевий жетон на ім`я ОСОБА_5 , що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області згідно з квитанцією № 347, повернути законному власнику ОСОБА_5 ; фрагмент бинта, залишки змивів, фрагмент обшивки авто, залишки серветки, зразки крові, залишки витяжок на фрагментах марлі, контролі на марлі, витяжки, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області згідно з квитанцією № 347, знищити; додаток до протоколу зі слідами папілярних узорів, дактилокарти, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області згідно з квитанцією № 346, знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 7887 (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0000419 від 05 липня 2023 року, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2023 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: