Провадження №: 1-кп/336/370/2024
УХВАЛА

іменем України

26 червня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши клопотання захисника про звільнення з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6 та клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває вказане кримінальне провадження.

05.06.2024 від захисника надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого з-під варти. Клопотання обумовлено тим, що ОСОБА_9 тримається під вартою безпідставно, адже у травні 2023 року строк тримання під вартою обвинуваченого судовим рішенням не продовжувався, а був продовжений листом Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.05.2023.

Суд призначив судове засідання для розгляду вказаного клопотання на 07.06.2024.

В судове засідання не з`явився захисник. Обвинувачений та прокурор вважали неможливим розгляд клопотання за відсутності захисника.

Розгляд клопотання захисника відкладений на 19.06.2024. У вказану дату судове засідання не відбулося також через відсутність електропостачання у приміщення суду.

У судовому засіданні 26.06.202 прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для його обрання, продовжують існувати.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для його обрання, продовжують існувати. Заперечив проти задоволення клопотання захисника.

Законний представник потерпілої підтримала позицію прокурора.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість обвинувачення, недоведеність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, тривалість тримання обвинуваченого під вартою, а також посилалась не безпідставність тримання ОСОБА_9 під вартою, у зв`язку із чим просила задовольнити клопотання захисника.

Заслухавши учасників судового засідання, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 11.11.2022 на стадії досудового провадження відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався, у тому числі в порядку ч. 5 ст. 615 КПК України, що вбачається із листа Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.05.2023 №314/1874/23/4622/23-Вих. Останній раз запобіжний захід ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2024 продовжений до 27.06.2024 включно.

Перевіряючи доводи захисника щодо незаконності тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Таке продовження відбувається автоматично, як наслідок виникнення зазначених у диспозиції ч. 6 ст. 615 КПК України обставин, і може не потребувати прийняття будь-якого процесуального рішення, у тому числі судового.

Аналогічна позиція знайшла своє відображення у низці ухвал Верховного Суду: від 28 березня 2023 року у справі № 229/2031/22, від 19 вересня 2022року у справі № 202/3549/22, 27 лютого 2024 року у справі № 477/6/23 тощо.

Об`єктивна неможливість розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою до закінчення дії ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.11.2022 підтверджена листом голови Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.05.2023, на який посилається захисник.

Отже, відповідні доводи захисника є неспроможними, а тому клопотання про звільнення обвинуваченого з-під варти задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання прокурора.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, переліченим у вказаній статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, наявність судимостей, постійного місця роботи тощо.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.п. 4 ч. 2 вказаної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи із змісту ч.ч. 3-5 ст. 199 КПК України при продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Як вбачається із змісту ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.11.2022 (справа № 314/2866/22), слідчий суддя визнав доведеними: існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на стадію кримінального провадження, суд не може давати власну оцінку обґрунтованості підозри чи вагомості доказів, а тому, оцінюючи клопотання прокурора, лише бере до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку судом, встановленим законом (слідчим суддею на стадії досудового розслідування) були зроблені відповідні висновки щодо наявності обґрунтованої підозри та вагомості доказів, достатніх для обрання запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Отже, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи прокурора щодо наявності ризиків, суд вважає, що заявлені ризики продовжують існувати, їх рівень суттєво не зменшився.

Так, продовжує існувати ризик незаконного тиску на малолітню потерпілу та свідків (у тому числі неповнолітнього) у кримінальному провадженні, адже ні потерпіла, ні більшість свідків ще не допитувалися перед судом.

Обвинувачений є військовослужбовцем, у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, з використанням умов та порядку несення військової служби, використанням повноважень та авторитету військовослужбовця, доступу до зброї.

Суворість можливого покарання не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, ризик переховування від суду продовжує існувати, його рівень відчутно не зменшився.

Відомості про особу обвинуваченого щодо постійного місця проживання до мобілізації, наявність родини, відсутність судимостей тощо в даному випадку не є достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів бере до уваги доводи сторони захисту, які неодноразово висловлювалися під час судового розгляду, щодо тривалості кримінального провадження та тримання обвинуваченого під вартою, однак, з урахуванням складності кримінального провадження, що, зокрема, обумовлено тим, що більшість свідків проживає за межами міста, частина свідків та потерпіла є неповнолітніми особами, а отже потребують додаткових зусиль щодо залучення законного представника, педагога, психолога, частина свідків є військовослужбовцями, які проходять військову службу та змінюють своє місце розташування разом із військовою частиною, беручи до уваги періодичні відключення приміщення суду від електропостачання, тривалість кримінального провадження не є надмірною, строк тримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.

За наведеного, беручи до уваги існування низки ризиків, суворість можливого покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, відсутність даних щодо неможливості тримання особи під вартою, колегія суддів доходить висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, оскільки інші види запобіжних заходів не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки особа підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства відносно особи, яка не досягла чотирнадцяти років.

Керуючись ст.ст. 331, 395, главою 18 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 17 серпня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3