Справа №463/4467/24
Провадження №1-кс/463/3960/24
У Х В А Л А

24 травня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 09.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 09.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознакою кримінального правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.357 КК України.

ОСОБА_3 звернувся слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові із заявою від 26.01.2024 про вчинення злочину та визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Вказані вімості не були внесенні до ЄРДР, лише за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого відомості внесенно за №0000089 від 23.02.2024, а за результатами розгляду клопотання про визнання потерпілим винесена постанова. Вказану постанову та наступні постанови були скасовані ухвалами слідчих суддів (справи № 463/3780/24, 463/3782/24, 463/3925/24). Вважає необґрунтованою та незаконною постанову слідчого від 09.05.2024, оскільки така й надалі не містить обґрунтованих мотивів відмови у клопотанні та не враховано обставин, викладених у заяві, тому просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. Матеріалів кримінального провадження не представив. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознакою кримінального правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.357 КК України.

Так ОСОБА_3 звертався до слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові із заявою про вчинення злочину від 26.01.2024 та визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. За результатами розгляду клопотання винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Вказана постанова та наступні постанови скасовані ухвалами слідчих суддів.

Як вбачається зі змісту постанови старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 09.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у задоволенні клопотання відмовлено з тих підстав, що на даний час відсутні докази, що йому завдано майнової чи моральної шкоди.

Так відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У відповідності до положень ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Ч. 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

У статті 2 Кодексу визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, саме слідчий здійснюючи свою процесуальну діяльність в межах даного кримінального провадження, не обмежений у праві на збирання доказів, встановлювати фактичні данні, а тому приймаючи процесуальне рішення в межах кримінального провадження, слідчий зобов`язаний його оформити з врахуванням приписів ст. 110 КПК України.

Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема процесуальне рішення у виді постанови повинно мати мотивувальну частину, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак постанова не містить посилань на очевидність та достатність підстав для прийняття такого процесуального рішення.

А тому скарга ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження та є обґрунтованою.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 від 09.05.2024 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024 за ознакою кримінального правопорушення, пердбаченого ч.2 ст.357 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_4 або іншого слідчого в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000089 від 23.02.2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1