Житомирський апеляційний суд
Справа №279/8504/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000375 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 січня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горщик, Коростенського району, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 групи, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити йому за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу. Зазначає, що він є інвалідом другої групи, що підстверджується копією довідки МСЕК та копією пенсійного посвідчення інваліда 2 групи, чого суд не врахував, а тому відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України йому не можуть бути призначені громадські роботи.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 680 гривень. В решті вирок залишити без змін. Зазначає, що після проголошення вироку стало відомо, що ОСОБА_8 має інвалідність другої групи, про що останній не повідомляв. Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме : не враховано положення ч.3 ст.56 КК України, а тому вирок суду в частині призначення покарання підлягає зміні.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 січня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов не подавався.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_10 , 09.12.2023 року близько 10:00 години, перебуваючи в ресторані «Клевер», що за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту на ґрунті тривалих неприязних відносин з ОСОБА_11 , наніс останній один удар правою рукою в область лівого ока, два удари правою ногою в область лівої ноги та один удар лівою ногою в область правої ноги ОСОБА_11 , чим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці лівого ока; двох синців по передній поверхні середньої нижньої треті правого стегна; чотирьох синців по зовнішній і передній поверхні середньої треті лівого стегна; синця по внутрішній поверхні верхньої лівої гомілки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Діями, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Потерпіла, будучи належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилася, просила апеляційний розгляд проводити у її відсутність, в частині покарання покладалася на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого та захисника в підтримання апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.5 ст.382 КПК України вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у заподіянні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тому дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України кваліфікавані правильно.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Переглядаючи вирок суду в межах поданих обвинуваченим та прокурором апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не перевірив дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність при призначенні покарання.

Так, оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України призначено покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Разом із тим, відповідно до ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються зокрема, особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи.

Згідно довідки МСЕК № 083544 від 30.08.2022 ОСОБА_8 повторно встановлено друга група інвалідності на строк до 01.09.2024 (а.п.97).

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для призначення обвинуваченому, який є інвалідом 2 групи, покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначення покарання, з урахуванням положень ст.51, ч.1 ст.404 КПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до безпосередньо Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: