Справа № 735/1372/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/400/24
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000545 від 02.10.2023 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Райгородок, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого 12.11.2007 року Коропським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі, покарання відбуте, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання при приведенні вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз 5018 (п`ять тисяч вісімнадцять) грн. 82 коп.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку у законну силу ухвалено залишити без змін.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини та кваліфікацію дій, просить змінити вирок суду та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Вказує, що він вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Просить пом`якшити йому покарання, зважаючи на те, що він людина похилого віку, має незадовільний стан здоровя, а саме - пересувається на милицях.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 12 год. 00 хв., маючи не зняту та в установленому законом порядку не погашену судимість, на території колишнього військового полігону, який розташований на відстані 14 км від села Михайлівка, Коростенського району, Житомирської області, більш точного місця та адреси під час проведення досудового розслідування встановити не представилося за можливе, знайшов металевий ящик, у якому містилось 60 предметів, схожих на набої до нарізної зброї, який, керуючись раптово виниклим умислом на придбання та подальше зберігання бойових припасів, у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, з метою привласнення забрав із собою (придбав), після чого, того ж дня, а саме 20.06.2023, близько 20 год. 00 хв., переніс до свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав вказані предмети у кімнаті квартири без передбаченого законом дозволу в період часу з 20.06.2023 по 21.08.2023 року.

У подальшому, 21.08.2023 року, ОСОБА_7 за допомогою громадського транспорту, перевіз 60 предметів, схожих на набої до нарізної зброї до фактичного місця проживання за адресою АДРЕСА_3 , де зберігав вказані предмети у дальній кімнаті житлового будинку, без передбаченого законом дозволу з 21 серпня 2023 року по 21 жовтня 2023 року.

У ході санкціонованого обшуку господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , 21.10.2023 року було виявлено та вилучено 60 предметів, схожих на набої до нарізної зброї.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-23/11692-БЛ від 25.10.2023 року, надані на дослідження 60 патронів, які були вилучені 21.10.2023 року у ході санкціонованого обшуку у господарстві ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , є боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 5,45-мм (5,45х39) з трасуючими кулями до автоматів, ручних кулеметів відповідного калібру. Патрони до стрільби придатні.

У подальшому, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, з метою протиправного заволодіння чужим майном, 24.08.2023 року, приблизно о 12 год. 00 хв., точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось за можливе, знаходячись у житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , яке перебуває у власності ОСОБА_8 , та яким користується ОСОБА_9 шляхом вільного доступу, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих, умисно з підвіконня в одній із кімнат житлового будинку, здійснив викрадення грошових коштів в сумі 300 гривень, двома купюрами номіналом 100 грн та 200 грн. Викравши вказані грошові кошти, покинув місце вчинення злочину і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 300 гривень.

У подальшому, ОСОБА_7 25.08.2023 року приблизно о 16 год. 00 хв., точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось за можливе, маючи умисел на заволодіння чужим майном, прибув до господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке перебуває у власності ОСОБА_8 та яким користується ОСОБА_9 , керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих, через незамкнені дерев`яні двері проник до господарської прибудови будинку, розташованої за вищевказаною адресою, звідки повторно, в умовах воєнного стану викрав зварювальний апарат марки «DNIPRO-M SAB-17 DFB», вартістю 3863 грн 25 коп., який належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 10.09.2023 року приблизно о 12 год. 00 хв., точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось за можливе, маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, через незамкнені дерев`яні двері проник до господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих, шляхом витиснення віконної рами, повторно, в умовах воєнного стану, через вікно проник до житлового будинку розташованого за вищевказаною адресою, звідки викрав тепловентилятор марки «ElektaSonia EFH-2805» вартістю 500 грн., який належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

У подальшому, 14.09.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв., точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, через незамкнені дерев`яні двері проник до господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих, через попередньо витиснену віконну раму проник через вікно до житлового будинку за вищевказаною адресою, звідки викрав мотокосу марки «BRUSH CUTTER WLBC 330» вартістю 2000 грн, яка належить ОСОБА_11 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

17.09.2023 року приблизно о 15 год. 00 хв., точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_7 маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, повторно, в умовах воєнного стану, через незамкнені дерев`яні двері проник до господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих, через попередньо витиснену віконну раму проник через вікно до житлового будинку за вище вказаною адресою, звідки викрав електропилу марки «VORSKLA ПМЗ 2000/405» вартістю 707 грн 28 коп., яка належить ОСОБА_11 , завдавши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

23.09.2023 року приблизно о 16 год. 30 хв., точного часу органом досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, повторно, в умовах воєнного стану, через незамкнені дерев`яні двері проник до господарства розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих, через попередньо витиснену віконну раму проник через вікно до житлового будинку за вищевказаною адресою, звідки викрав ручну циркулярну пилу марки «ПРОТОН» ПД-185, вартістю 515 грн 78 коп., яка належить ОСОБА_11 , завдавши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Всього ОСОБА_7 , викрав чужого майна на загальну суму 7886 грн. 31 коп.

Крім цього, у період з 25.09.2023 року по 30.09.2023 року в денний час доби, точного дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилось за можливе, ОСОБА_7 , маючи не зняту та в установленому законом порядку не погашену судимість, на території сміттєзвалища, розташованого на відстані близько 100 метрів від АДРЕСА_1 , знайшов дикоростучу рослину коноплі, з якої обірвав бічні стебла та переніс їх до господарства за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де їх висушив та подрібнив, тим самим виготовивши готовий для вживання наркотичний засіб, який незаконно зберігав у власному господарстві, без мети збуту, для особистого вживання шляхом куріння.

У ході санкціонованого обшуку господарства за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , 21.10.2023 року на підвіконні дальньої кімнати будинку, виявлено та вилучено паперовий згорток з вмістом подрібненої речовини рослинного походження, за своїми зовнішніми ознаками схожу на висушені та подрібнені рослини роду коноплі.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-23/11677-НЗПРАП від 24.10.2023 року надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 5,337 г.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіряючи в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на відповідність положенням ст. 370 КПК України, колегія суддів враховує вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за її межі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

З кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до сховища; у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням до житла, за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу та за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні, без мети збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, колегія суддів погоджується.

Вирішуючи по суті апеляційні вимоги щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок надмірної суворості, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окремою підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції передбаченою ч. 2 ст. 409 КПК України, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, відношення до вчиненого, особу винного, його вік, стан здоров`я, що обвинувачений ніде не працює, матеріальна шкода, завдана потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не відшкодована, посередню характеристику за місцем проживання, раніше судимий, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення кримінальних правопорушень відносно особи похилого віку, та вірно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо при призначенні покарання у виді позбавлення волі, з чим погоджується і колегія суддів.

Проаналізувавши прийняте судом рішення, колегія суддів підкреслює, що таке покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам ст.50 КК України та не може вважатись явно суворим лише з підстав незгоди з таким висновком обвинуваченим.

Такий розмір та вид покарання є необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки повністю відповідає меті його призначення.

Що ж до доводів скарги про необхідність призначення ОСОБА_7 основного покарання, із застосуванням ст.69 КК України, то вони не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 при винесенні оскаржуваного вироку вже враховано судом першої інстанції.

При цьому, обвинуваченим ОСОБА_7 не наводилися обставини та не надавалися суду підтверджуючі документи щодо стану здоров`я, які б залишилися поза увагою суду чи не були враховані судом, за яких останньому, із застосуванням ст. 69 КК україни, можливо б було призначити менше покарання, ніж було призначено.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що покарання із застосуванням положень ст.69 КК України призначається у виключних випадках не лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а потребує ще наявність умов, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що мають існувати в сукупності та взаємозв`язку.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення ст. 66 та ст. 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною у судових рішеннях.

Колегія суддів вважає, що зазначені в скарзі обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. При цьому, всі обставини були належним чином враховані судом першої інстанції, а тому суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого буде сприятливим при призначенні реального терміну покарання.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Окрім цього, на даний час на розгляді у Коропському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні нових тяжких епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та характеризує ОСОБА_7 , як особу, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень.

Відтак, усі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу, оскільки вони носять формальний, суто суб`єктивний характер і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень органом досудового розслідування чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коропського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4