Справа № 202/3649/24
Провадження № 1-кс/202/2245/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно в режимі відеоконференції, в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області старший ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 17.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаське, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, вдівець, офіційно працевлаштованого на посаді водія у ФОП « ОСОБА_9 », раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 року слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 березня 2024 року о 12 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Мерседес Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , здійснюючи перевезення пасажирів за маршрутом сполученням «Дніпро-Покровськ», рухався у світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», що проходить по території Новомосковського району Дніпропетровської області, з боку м. Дніпро у напрямку до м. Павлоград, проїжджа частина якої має по дві смуги для руху у кожному напрямку, у правій смузі для руху, з дев`ятнадцятьома пасажирами в салоні.

В цей же час в попутному напрямку попереду, у правій смузі руху, по проїзній частині автодороги М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», з боку м. Дніпро у напрямку до м. Павлоград, рухався вантажний автомобіль «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_12 , під керуванням водія ОСОБА_13 .

В процесі свого руху, у вказаний час, а саме 17 березня 2024 року

о 12 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не обрав швидкість руху при якій він мав би змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку та стан автомобіля, в наслідок чого під час здійснення маневру випередження вантажного автомобіля «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не впорався з керуванням автомобілю «Мерседес Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та в районі ділянки 1002 км. + 850 м. автодороги М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», виїхав за межі проїзної частини праворуч у кювет, де відбулось перекидання транспортного засобу.

Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), та 12.1. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої пасажирам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 спричинені тілесні ушкодження від яких останні загинули.

17.03.2024 ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України.

18.03.2024 ОСОБА_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб.

Підставами обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 є зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

При вирішенні питання про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України враховано наступні обставини:

1)тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

2)міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, зокрема ОСОБА_6 має постійне місце проживання, вдівець, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має;

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Так, про наявність ризику передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у результаті вчиненого злочину наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті кількох осіб. Так, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у кримінальному провадженні свідчить те, що підозрюваному відомі анкетні данні та місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останньому впливати на нього, для приховування дійсних обставин пригоди, під час досудового розслідування або вже на стадії судового розгляду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вказаний злочин.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 , на даний час не позбавлений посвідчення водія на право керування транспортними засобами, має можливість надалі керувати транспортними засобами, що дає змогу в подальшому останньому вчинити інше кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Слідчий посилається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які істотно вплинуть на розгляд справи.

Таким чином на думку слідчого, враховуючи те, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а також тяжкість вчиненого діяння, в результаті якого настали винятково тяжкі наслідки завдані злочином, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, неможливо запобігти даним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В ході розгляду слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням того, що вчинення особливо тяжкого діяння підозрюваним призвело до загибелі людей не встановлювати розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання. Вважає, що підозра необґрунтована, ризики вважає необґрунтованими. Просив не застосовувати до нього такий запобіжний захід, який позбавить його можливості проходити лікування, а також врахувати те, що наразі він перебуває у лікарні та фізично позбавлений будь-якої можливості порушувати свої процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід та врахувати відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, працевлаштований, має постійне місце мешкання, є вдівцем, перебуває на лікування у тяжкому стані.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, та вручення стороні захисту копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що є всі підстави вважати повідомлення про підозру обґрунтованим, тому що достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протокол огляду місця події, протоколи допитів свідків, протокол проведення слідчого експерименту, а також інші докази в їх сукупності та взаємозв`язку.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що по справі не виконані всі необхідні слідчі дії за участю свідків у вказаному кримінальному провадженні, що дає змогу останньому впливати на них, для приховування дійсних обставин пригоди, під час досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вказаний злочин.

Між тим, слідчий суддя вважає не доведеним ризик передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення , яке йому інкримінується не є умисним. Він перебуває в лікарні. Тому доводи слідчого та прокурора ґрунтуються лише на припущеннях та стороною обвинувачення не доведені.

Щодо доводів підозрюваного та його захисника про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає доведеним, що на цій стадії досудового розслідування є неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею враховується, що ОСОБА_6 є вдівцем, маючого постійне місце працевлаштування, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за який покарання передбачено до 10 років позбавлення волі, що відповідно до ст.12 КК України відносить інкримінований злочин до тяжких кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, та негативних наслідків від інкримінованих йому протиправних дій у вигляді настання смерті декількох осіб, наявність зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину,який спричинив загибель людини.

Але, ж враховуючи, що підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення , вчиненого з необережності, а також, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та стан його здоров`я, слідчий суддя вважає за можливе при таких обставинах застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, тому що як уже зазначалось, метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є лише забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя враховує практику Європейський суд з прав людини, який в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та інкримінованим йому діянням, а також негативними наслідками, які воно спричинило у вигляді загибелі людей.

Тому, користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, негативні наслідки від настання інкримінованого йому злочину у вигляді загибелі людей, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі більшому ніж передбачено п.2ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

На думку слідчого судді, застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

У разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) днів до 15 травня 2024 року включно.

Встановити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- без поважних причин не відлучатись з місця постійного проживання та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє до 15 травня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1