Справа № 333/416/23
Провадження № 1-кп/333/234/24
ВИРОК

Іменем України

01 липня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002374 від 07.12.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Терпіння, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянки України, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченої адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 20.04.2022 року, представниками збройних формувань російської федерації всупереч установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами порядку, цілеспрямовано було створено окупаційну адміністрацію російської федерації так звану «военно-гражданскую администрацию Мелитопольского района», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території Мелітопольського району, Запорізької області, та реалізації всіх узурпованих владних повноважень.

Так, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольними російській федерації самопроголошеними органами, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі і, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові і, нотаріуси та суб`єкти адміністративних послуг.

В свою чергу незаконними органами, посадовими та службовими особами відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

В подальшому, продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених територіях Мелітопольського району, Запорізької області, представники збройних формувань російської федерації, діючи за підтримки місцевих колаборантів, які безпосередньо і сформували окупаційну адміністрацію російської федерації «военно-гражданскую администрацию Мелитопольского района», та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення, створили на території Веселівської територіальної громади, Мирненської селищної територіальної громади, Новенської сільської територіальної громади, Новобогданівської сільської територіальної громади, Нововасилівської селищної територіальної громади, Новоуспенівської сільської територіальної громади, Олександрівської сільської територіальної громади, Плодородненської сільської територіальної громади, Приазовської селищної територіальної громади, Семенівської сільської територіальної громади, Чкаловської сільської територіальної громади, Якимівської селищної територіальної громади та Терпіннівської сільської територіальної громади, аналогічні незаконні органи влади у вигляді місцевих окупаційних адміністрацій замість діючих сільських та селищних рад, які безпосередньо підпорядкували створеній раніше окупаційній адміністрації «военно-гражданской администрации Мелитопольского района».

Зокрема, 19.04.2022 року на тимчасово окупованій території Терпіннівської сільської територіальної громади, представники збройних формувань російської федерації та створеної ними окупаційної адміністрації російської федерації «военно-гражданская администрация Мелитопольского района», створили окупаційну адміністрацію держави-агресора « ІНФОРМАЦІЯ_2 », наділивши її всіма узурпованими у чинної Терпіннівської сільської ради, Мелітопольського району, Запорізької області владними повноваженнями.

Так, у третій декаді квітня 2022 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання наслідків на шкоду суверенітету, державній безпеці України, прийняла пропозицію невстановлених представників окупаційної влади, що діє на тимчасово окупованій території Мелітопольського району, Запорізької області, серед яких виконуючий обов`язки голови т.зв. «Терпеньевской сельской администрации» (що розміщена за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_7 , та добровільно зайняла посаду заступника голови т.зв. «Терпеньевской сельской администрации», яку займала до першої декади серпня (точну дату органом досудового розслідування не встановлено).

Займаючи вказану посаду, ОСОБА_3 , виконувала покладені на неї організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції заступника очільника вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора та вказівки представників збройних формувань російської федерації і окупаційної адміністрації держави-агресора «военно-гражданская администрация Мелитопольского района» щодо здійснення організації та керівництва роботи з:

- управління структурними підрозділами окупаційної адміністрації;

- участь у формуванні структури та комплектації штату такого незаконного владного органу;

- контроль за виконанням обов`язків підлеглими їй працівниками, з числа незаконно призначених на посади у незаконному органі влади;

- розпорядження коштами та майном окупаційної адміністрації,

- організація та керівництво роботою системи закладів освіти;

- організація та контроль за роботою засобів масової інформації на тимчасово «окупованій території, зокрема щодо публікацій у інформаційних каналах мобільних додатків та соціальних мережах, зокрема в «Те1еgrат» та «Іпstagraт».

Одним із основних напрямів діяльності ОСОБА_3 як заступника голови т.зв. «Терпеньевской сельской администрации» було здійснення організації освітнього процесу в навчальних закладах, що розміщені на території Терпіннівської територіальної громади, у зв`язку з чим остання неодноразово проводила зібрання працівників закладів освіти та батьків учнів для організації відновлення навчального процесу в порушення вимог та розпоряджень органів місцевого самоврядування, якими призупинено освітній процес під час дії правового режиму воєнного стану з 14.03.2022 року та оголошено вимушені канікули.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнана обвинувачена.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

3. Позиція обвинуваченої.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia), остання показань суду не надавала, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавала.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за участю захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених їй повідомлень з приводу її прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самій захисника; в) бути осудженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористалась своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя суд оцінює як реалізацію останньої її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Позиція сторони захисту.

Захисник не мав можливості зв`язатися з обвинуваченою і узгодити з нею правову позицію щодо висунутого обвинувачення.

На думку захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , винуватість ОСОБА_3 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення не доведена належними і допустимими доказами, не доведено факт добровільності зайняття останньою відповідних посад.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, допитана у судовому засіданні 08.06.2024 року свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_3 є мешканкою с. Терпіння, вони у селі добре усіх знають. ОСОБА_3 трохи працювала у Педагогічному університеті в м. Мелітополі, а так більш ніде не працювала. 20.04.2022 року, коли було призначено псевдоадмінінстрацію, то голова ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_3 бути його заступником. Вона особисто бачила як ОСОБА_3 туди ходила, а після 20 квітня розпочала запроваджувати освітній процес при окупованій владі. Збирала інформацію про вчителів, проводила збори і наради, на яких примушувала людей (вчителів та вихователів садочків) йти на співпрацю, обіцяла велику заробітну плату. Після того, як виїхала з окупації до м. Запоріжжя, це 25.06.2022 року, то дізналась, що ОСОБА_3 у серпі місяці зайняла якусь посаду у Педагогічному університеті в м. Мелітополі.

Свідок ОСОБА_10 , допитана у суді 08.06.2024 року, повідомила, що вона раніше займала посаду заступника голови з гуманітарних питань. ОСОБА_3 після окупації відразу ж почала з ними співпрацювати, зайняла посаду заступника голови, почала займатись відновленням освітнього процесу, вела себе дуже зухвало. Збирала вчителів, вихователів та погрожувала їм, якщо останні не погодяться на співпрацю. Відновила роботу деяких шкіл. Збирала інформацію про вчителів, щоб у подальшому їх розшукувати та примушувати виходити на роботу при новій владі. Потім ОСОБА_3 приймала активну участь у референдумі.

Крім показів свідків судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.09.2023 року, проведеного оперуповноваженим відділу КІБ Управління СБУ в Запорізькій області у присутності двох понятих за участю свідка ОСОБА_11 встановлено, що свідок ОСОБА_11 впізнала особу на фото № 1 як ОСОБА_3 , яка добровільно зайняла посаду заступника голови т.зв. «Терпеньевской сельской администрации».

Із протоколу огляду від 20.07.2022 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області судом встановлено, що проведено огляд відомостей, розміщених на веб-сторінці щодо протиправної діяльності громадян України НОМЕР_1 (відображення особи ОСОБА_3 , яка проводить стенаграфічний запис засідання на уривку відео від 0:05 по 0:14 секунду. ОСОБА_3 здійснює стенографічний запис засідання, з метою подальшої підготовки звіту для керівництва Мелітопольської районної окупаційної адміністрації.

Із протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022 року виявлено чат спілкування ОСОБА_12 з користувачем вірогідно громадянином російської федерації ОСОБА_13 заступником міністра економічного розвитку російської федерації, де під номером 579 у списку зазначена ОСОБА_3 «заместитель главы Терпеньевская поселковая администрация».

Із протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022 року 11.11.2022 року виявлено обліковий запис в мобільному додатку «Telegram» на ім`я « ОСОБА_14 », мобільний номер НОМЕР_2 , серед наявних листувань виявлені листування шляхом обміну миттєвими текстовими повідомленнями « ОСОБА_15 », « ОСОБА_16 », « ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 », « ОСОБА_19 », « ОСОБА_20 », зміст листувань полягає у тому, що ОСОБА_3 прийняла нову владу, гарно себе почуває, їздить на відпочинок, готуються до референдуму, на нову владу не жаліються, спілкування з керівництвом ОСОБА_21 .

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Крім того під час судового слідства було досліджено такі докази.

Постанова прокурора Запорізької обласної прокуратури від 07.12.2022 року про виділення матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 5 ст. 111-1 КК України за номером № 00000044 (т. 1 а.с. 126-129).

Повідомлення про підозру від 18.11.2022 року, складену слідчим 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, погоджену прокурором Запорізької обласної прокуратури, в кримінальному провадженні № 00000044 від 05.03.2022 року, за підозрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 5 ст. 111-1 КК України (т. 1, а.с. 75-83).

Повідомлення про виклик ОСОБА_3 до СВ УСБУ в Запорізькій області, а також надіслання скан-копії повістки про виклик для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення слідчих дій за її участі як підозрюваної у даному кримінальному провадженні, які були розміщені на офіційному сайті СВ УСБУ в Запорізькій області (т. 1, а.с. 97-100).

Повідомлення про підозру та про виклик до СВ УСБУ в Запорізькій області, а також надіслання скан-копії повістки про виклик для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення слідчих дій за її участі як підозрюваної у даному кримінальному провадженні, які були опубліковані 22.11.2022 року на офіційному веб-сайті офісу Генерального прокурора (т. 1, а.с. 113-117).

Повідомлення про виклик ОСОБА_3 до СВ УСБУ в Запорізькій області та повідомлення, що остання є підозрюваною, для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та вручення в порядку ст. 293 КПК України копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1, а.с. 90-101), які були опубліковані 03.11.2022 року в газеті «Урядовий Кур`єр» (т. 1, а.с. 102-105).

Постанова про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_3 від 08.12.2022 року (т. 1, а.с. 119-122).

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0002374 від 07.12.2022 року, який підтверджує факт внесення відомостей про початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за наступних обставин: громадянка України ОСОБА_3 , перебуваючи у с. Терпіння, Мелітопольського району, Запорізької області, підтримуючи агресію російської федерації на територію України, а також створення незаконних адміністрацій держави-агресора на окупованих територіях півдня України, прийняла пропозицію невстановлених представників вказаної окупаційної влади, що діють на території м. Мелітополь і Мелітопольського району, та добровільно погодилась зайняти посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади окупаційної адміністрації держави-агресора, утворених на території м. Мелітополь та Мелітопольського району.

За ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2022 року задоволено клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002374, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2022 року, відносно підозрюваної ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України (т. 1, а.с. 144-145).

Повідомлення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, опубліковано 20.12.2022 року в газеті «Урядовий Кур`єр» (т. 1, а.с. 146-149).

Зміст даних документів не містить доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Однак, інформація, яка визначена у документах, свідчить про дотримання норм кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченої.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Версія сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення повністю спростовується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів. Добровільність зайняття ОСОБА_3 посади у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, підтверджується, зокрема, показами свідків, оглянутими у судовому засіданні Інтернет-ресурсами, результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, згідно з якими при виконанні своїх обов`язків в незаконних органах влади ОСОБА_3 будь-якого примусу психологічного чи фізичного характеру з боку інших осіб не зазнавала.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, яка є громадянкою України, і кваліфікує дії останньої за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має двох дітей ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, враховуючи також те, що обвинувачена вчинила даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у добровільному зайнятті нею посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, з метою її перевиховання та упередження скоєння злочинів в подальшому, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, встановленому санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади на певний строк.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженої і що згідно з ч. 2 ст. 52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачена ОСОБА_3 як громадянка України, вчинила злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинила цей злочин умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої неможливе без реального відбування покарання.

Також з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 , не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та особи обвинуваченої, суд, враховуючи обставини справи, які не лише характеризують особу винної і вчинений нею злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до неї саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як серед суспільства є тим індивідом, яка несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для її виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю із конфіскацією майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, а також не тільки меті покарання, передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Рішення з приводу застосування, продовження, зміни запобіжних заходів відносно обвинуваченої ОСОБА_3 судом не приймалося.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2023 року на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0019; земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0018, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (частка ); домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобіль марки «RENAULT TRAFIC», 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 ; автомобіль марки «RENAULT CLIO», 2014 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 , з огляду на призначення обвинуваченій додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного обвинуваченій майна на користь держави.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, на підставі якого призначити їй покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного її затримання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2023 року на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на:

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0019;

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0018,

-квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (частка );

-домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

-автомобіль марки «RENAULT TRAFIC», 2005 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ;

-автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN- НОМЕР_6 ;

-автомобіль марки «RENAULT CLIO», 2014 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN НОМЕР_8 ,

залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного ОСОБА_3 майна на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1