Справа № 307/2299/22
Провадження № 1-кп/307/193/22
УХВАЛА

27 лютого 2024 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2022 року за № 0000291 про обвинувачення ОСОБА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 від 21 травня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливість внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком до 08 березня 2024 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу на даний час не відпали, а саме перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки причини своїх неявок у судові засідання не повідомляв, а також згідно довідки селищної ради був відсутній по місцю свого проживання. Також, знаходячись на волі, він може незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні. У зв`язку із викладеним, вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти настанню вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просить клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою просила відмовити. Натомість заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначила, що в рамках даного кримінального провадження в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Залишилась недопитаною потерпіла, забезпечити явку якої в судові засідання сторона обвинувачення не має можливості, оскільки вона знаходиться за кордоном, тому ОСОБА_4 не має фізичної можливості здійснювати на неї вплив. У зв`язку з тим, що свідки уже допитані, їхні покази зафіксовані, то підстав для здійснення на них незаконного впливу у ОСОБА_4 немає. Крім того, зазначила, що обвинувачений раніше не судимий, від правоохоронних органів не переховувався (відразу, після того як дізнався, що його розшукує поліції, з`явився до відділу поліції, про що зазначено в протоколі затримання), має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце реєстрації а проживання, по місцю проживання характеризується позитивно, цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено. На даний час процесуальна поведінка обвинуваченого вказує на можливість зміни йому найбільш сурового запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби. Враховуючи викладене, просила змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання захисника ОСОБА_5 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 27 вересня 2023 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб на строк до 25 листопада 2023 року. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався судом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК України ризику має підтверджуватися фактами, наявність яких повинна бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

При цьому в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Разом із тим, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (п. 61 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Більше того, з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані (п. 99 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»/Kharchenko v. Ukraine, заява №40107/02; п. 80 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Фельдман проти України»/Feldman v. Ukraine, заяви №76556/01 та №38779/04).

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Суд погоджується зі стороною обвинувачення про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує прокурор, а саме те, що ОСОБА_4 , може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з цим, з урахуванням критеріїв, що мають враховуватися при встановленні наявності того чи іншого ризику, суд дійшов висновку, що обставини, на які прокурор посилається в обґрунтування наявності ризику впливу на потерпілу та свідків - не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні вже допитані, а потерпіла згідно заяви просить розглядати кримінальне провадження за її відсутності та жодних претензій до обвинуваченого не має, крім того в судовому засіданні прокурору повідомив, що потерпіла на даний час знаходиться за кордоном, у зв`язку із чим цей передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик не знайшов свого підтвердження.

Отже, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

З рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» від 19 грудня 2006 року вказано, наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

У п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також у вищевказаному рішенні ЄСПЛ зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що обвинуваченому можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Даний запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків по кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на вище вказане, суд вважає за доцільне змінити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Змінюючи обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 год. по 06.00 год.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

- в період часу з 22.00 год. по 06.00 год., не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 26 квітня 2024 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_4 направити до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1