Провадження № 1-кп/127/515/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2024 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

колегіально у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2014 за №0000253, за обвинуваченням ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобильня Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, вдівця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

представника потерпілого ОСОБА_20 - адвоката ОСОБА_22 ,

обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника - адвоката ОСОБА_23 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_15 28.09.2014 приблизно о 23 год. 00 хв., зайшовши до квартири АДРЕСА_2 , яка належить його синові ОСОБА_21 , та, відкривши вхідні двері власними ключами, виявив у помешканні свою дружину ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після цього, між ОСОБА_15 та ОСОБА_24 та ОСОБА_25 виник конфлікт на грунті ревнощів, який переріс у бійку, під час якої ОСОБА_15 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , застосовуючи невстановлений слідством предмет, який мав колото-ріжучі властивості, наніс ОСОБА_25 множинні удари в область грудей, живота, спини та лівої руки, спричинивши тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №768 від 07.11.2014 трупа ОСОБА_25 виявлено рани в потиличній ділянці зліва (1), рани грудної клітки зліва (11), п`ять з яких проникає в грудну порожнину, рани лівого плеча (3), рану лівого передпліччя (1), рану лівого надпліччя (1), рану правого передпліччя(1); садна та синці обличчя, рук та ніг, проникаючі поранення грудей з ушкодженням серця (2), лівої легені (5), пересічення 2-го ребра зліва по білягрудинній лінії та насічки 4-го ребра зліва. Рани у ОСОБА_25 спричинені від дії предметів, що мали колючо-ріжучі властивості по типу ножа, садна та синці спричинені від дії твердих тупих предметів. Смерть ОСОБА_25 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням серця та лівої легені, які ускладнилися гострою масивною крововтратою. Проникаючі колото-різані поранення грудей у ОСОБА_25 мали ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння і стоять у причинному зв`язку зі смертю. Непроникаючі в грудну порожнину рани, синці та садна у ОСОБА_25 мали ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_25 виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,4%, що може відповідати незначному алкогольному сп`янінню.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_15 , діючи умисно, застосовуючи вищевказаний предмет, наніс ОСОБА_24 чотири удари в область грудей, живота та правої руки, спричинивши їй тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події. Після чого ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зник.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №769 від 29.10.2014 трупа ОСОБА_24 виявлено колото-різане проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням лівого передсердя серця, проникаючу колото-різану рану в ділянці епігастральної ділянки живота з ушкодженням діафрагми, непроникаючу (сліпу) колото-різану рану лівої здухвинної ділянки живота, колото-різану рану правого плеча в середній третині та синець передньої поверхні лівої гомілки. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітки (1), ран живота (2) та рани правого плеча (1) у ОСОБА_24 виникли від дії плоского однобічно-гострого предмета (предметів), який мав колото-ріжучі властивості, можливо, від дії ножа. Смерть ОСОБА_24 настала від гострої масивної крововтрати, яка виникла в результаті колото-різаного проникаючого ушкодження лівої половини грудної клітки з ушкодженням серця. Між смертю та колото-різаним ушкодженням лівої половини грудної клітки є причинно-наслідковий зв`язок. Вказане проникаюче колото-різане ушкодження лівої половини грудної клітки та проникаюча рана епігастральної ділянки живота у ОСОБА_24 належать, як кожна окремо так і в сукупності, до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесне ушкодження у вигляді синця лівої гомілки у ОСОБА_24 виникло від дії тупого твердого предмету. Тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої рани лівої частини живота (в лівій здухвинній ділянці), рани правого плеча, синця лівої гомілки мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_24 етилового та інших спиртів не виявлено, що може свідчити про тверезий стан на час настання смерті.

Таким чином, ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення умисного вбивства двох осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі та показав, що 28.09.2014 приблизно о 23 год. 00 хв. зайшов до квартири АДРЕСА_2 , відкривши вхідні двері власними ключами, та виявив у спальні на ліжку свою дружину ОСОБА_24 і ОСОБА_25 . Після цього, між ним та ОСОБА_24 і ОСОБА_25 виник конфлікт на грунті ревнощів, який переріс у бійку. Під час бійки він ножем, який завжди був у нього в кармані, оскільки він виготовляв ковбаси, наніс ОСОБА_25 та ОСОБА_24 удари ножем в область грудей, живота, спини. Був у стані сильного стресу, тому детальних подробиць не пам`ятає. ОСОБА_25 залишився лежати на спині на підлозі між ліжком та стіною, а дружина - на ліжку, трупи він не переміщав. Після чого замкнув квартиру та поїхав з місця вчинення злочину до будинку в АДРЕСА_3 . Що зробив з ножем не пам`ятає. Автомобіль марки "Ford Transit Connect", д.н.з. НОМЕР_2 , поставив в гараж. Також вечором намагався позичити гроші на дорогу у ОСОБА_26 , однак гроші він йому не позичив, тому він здав в ломбард один золотий ланцюжок, який взяв під час вчинення злочину на квартирі, та золотий ланцюжок і власний золотий чоловічий перстень. Наступного дня зателефонував сину ОСОБА_21 та сказав, щоб сам на квартиру не заходив та викликав поліцію. Вранці взяв квитки на поїзд до м. Москви та виїхав з України. В подальшому проживав в російській федерації, де охороняв дачі місцевих мешканців. Оскільки його мучила совість, він дуже жалкував про вчинене, тому поїхав до органу міліції у м. Москві, де добровільно повідомив про вчинення злочину та був затриманий і в подальшому перебував під вартою. У вчиненому щиро кається та дуже жалкує про вчинене, просить вибачення у потерпілих. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає та шкоду в цій частині потерпілим відшкодував. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_20 в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково, оскільки не має фінансової можливості відшкодувати моральну шкоду потерпілим в такому значному розмірі. Автомобіль марки "Ford Transit Connect", д.н.з. НОМЕР_2 , просить передати Збройним Силам України. Просить суд його суворо не карати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_25 був його батьком. Він тривалий час проживав з його матір`ю, однак за півроку до його смерті вони перестали проживати разом, батько говорив, що буде проживати з іншою жінкою - із ОСОБА_27 . Він бачив їх разом, однак з батьком про це не говорив. Обставини вчинення злочину йому не відомі, про смерть батька взнав наступного дня від його колеги. Цивільний позов просив задовольнити, кошти у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, були власністю батька, були в його папці, однак їх чомусь повернули ОСОБА_21 , просить дані кошти повернути йому, обвинуваченого суворо покарати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_28 показала, що ОСОБА_25 був її батьком. Він тривалий час проживав з матір`ю, однак за півроку до його смерті вони перестали проживати разом, вона доглядала за мамою. Батьки не були розлучені. Обставини вчинення злочину їй не відомі, про смерть батька взнала наступного дня. Кошти у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, були власністю батька, були в його папці, в якій він носив документи, однак їх повернули ОСОБА_21 , вважає, що когти мають бути повенуті їм із братом.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_21 показав, що є сином обвинуваченого ОСОБА_15 та ОСОБА_24 . Останні роки батьки сварилися, оскільки батько випивав а мати робила йому зауваження. На розгляді в суді перебувала справа про їх розлучення. Мати проживала в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала йому. ОСОБА_25 бачив декілька раз, коли заходив до матері на квартиру. Мама розповідала, що в неї є інший чоловік і вона планує з ним проживати. На час вчинення злочину він проживав у бидинку за адресою: АДРЕСА_1 , де також раніше проживали мати і батько. 28.09.2014 вечором він ліг спати, о 23 год. 44 хв. йому зателефонував батько та сказав, шо він це зробив, вбив маму та положив на матрас, а її машина на парковці. Батько приїхав вночі додому, він проснувся, однак до нього не підходив, тому ніяких слідів на ньому не бачив. Зранку батька вдома не було, у дворі на тротуарі він помітив кров. Матір на телефонні дзвінки не відповідала. Він викликав працівників поліції, які в подальшому проводили огляд квартири. Кошти у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, належали матері, даними коштами вона мала розрахуватися за вікна і їх встановлення. Походження даних коштів йому не відоме, мати працювала та була забезпеченою жінкою. Дані кошти згідно ухвали суду повернуті йому. Цивільний позов просив задовольнити, покарання призначити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показав, що тривалий час знайомий з обвинуваченим ОСОБА_15 , оскільки разом працювали у ТОВ "Приборівські ковбаси", де ОСОБА_15 був обвальщиком м`яса. ОСОБА_15 зателефонував приблизно о 8 год. ранку 29.09.2014 та повідомив, що буде на роботі пізніше, однак на роботу не вийшов. Через деякий час приїхали працівники поліції. Він йому телефонував, однак ОСОБА_15 не відповідав. Наступного дня телефоном ОСОБА_15 повідомив, що перебуває на кордоні з російською федерацією та покидає Україну, також попросив вибачення. ОСОБА_15 після цього був звільнений.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що знайомий із ОСОБА_15 дуже давно, між ними були дружні стосунки. Востаннє бачив його у вересні 2014 року, при яких обставинах не пам`ятає. 28.09.2014 після 23 години ОСОБА_15 йому телефонував, хотів позичити гроші, з якою метою позичав не пояснював. Розмова закінчилась швидко, в борг дати грошей не було, після розмови поклав трубку. Коли телефонував нічого дивного в поведінці не було. ОСОБА_24 знав, про її вбивство стало відомо на наступний день від мами. ОСОБА_15 як людину може охарактеризувати хорошим сусідом.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що тривалий час знайомий з обвинуваченим ОСОБА_15 , оскільки разом працювали на м`ясокомбінаті, знайомий із його родиною. Вночі з 28.09.2014 на 29.09.2014 до нього зателефонував ОСОБА_15 та запитав чи він вдома, сказав, що заїде. Приїхавши, ОСОБА_15 попросив позичити гроші, для чого не пояснював, однак він відповів, що позичити гроші можливості немає. ОСОБА_15 був схвильований. Оскільки було темно, то на одягу чи на його тілі він нічого не помітив. Однак помітив, що на сивині на голові наявна кров, на що ОСОБА_15 відповів, що замастився на роботі. Після чого ОСОБА_15 поїхав. 29.09.2014 після роботи він зателефонував ОСОБА_15 та запитав, чи потрібні гроші, на що він відповів, що все нормально і гроші не потрібні. Про смерть його дружини йому стало відомо від знайомих. Після того із ОСОБА_15 не спілкувався.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні показав, що тривалий час знайомий з обвинуваченим ОСОБА_15 , оскільки допомагав йому з будівництвом будинку в АДРЕСА_3 , знайомий із його родиною. Однак близько вони не спілкувалися, про відносини в сім`ї ОСОБА_15 не розповідав, проблемами не ділився. Точної дати не пам`ятає, можливо 29.09.2014, ОСОБА_15 приїхав та забрав його на роботу на будівництво, а сам поїхав. Вів себе звичайно. Згодом приїхав син ОСОБА_15 разом із слідчими, які робили огляд приміщення, від них взнав про смерть потерпілих. Після того вони із ОСОБА_15 не спілкувалися.

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показав, що на час вчинення злочину обвинуваченим працював в Повному товаристві " ОСОБА_33 -Скарбниця". Робота полягала у видачі кредитів під заставу. Пам`ятає, що обвинувачений був клієнтом ломбарду. 29.09.2014 року, орієнтовно о 7-8 ранку звернувся обвинувачений з питанням отримати кредит під заставу ювелірних виробів, надав вироби для оцінки. Оцінивши вироби, записав на який період клієнт хоче заставити вироби та коли має забрати, домовились, що на строк 2 тижні. Потім обвинувачений надав водійське посвідчення для ідентифікації, після чого дані було занесено в систему та оформлено кредит. Здавав він золоті вироби: 4 ланцюжка, 3 кулона, перстень та браслет. Після оформлення кредиту, ОСОБА_15 покинув приміщення ломбарду, і більше його не бачив. Здані вироби було вилучено, в яку суму було оцінено вироби не пам`ятає. Спілкувався ОСОБА_15 спокійно, ніяких зайвих рухів чи особливої поведінки, щоб могла запам`ятатись не спостерігалось. До закінчення договору із клієнтом не зв`язувались, про походження виробів не запитував, так як це не входить до його обов`язків.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_15 з того часу як він переїхав у АДРЕСА_3 та купив будинок, орієнтовно років 6-7 тому. Будинок купив біля її мами по вул. Лісовій (колишня назва - Радянська). Старий будинок розвалив і будував новий. Казав, що житиме із дружиною, що допомагатиме син ОСОБА_35 . Дружини ніколи не бачила, завжди був сам. По будівництву допомагали працівники, він їх часто підвозив. Останній раз ОСОБА_15 бачила 29.09.2014 року, вранці він їхав на роботу, сказав дати собаці їсти, і сказати працівникам, що у нього поламалась машина і він не зможе їх забрати, тому щоб добирались самі. Їхав на машині білому пікапі. Нічого дивного не чула і не бачила. Може охарактеризувати ОСОБА_15 хорошим сусідом та людиною.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні показала, в 2014 році проживала у квартирі АДРЕСА_4 . Бачила біля сусідньої квартири біляву жінку, яка проживала в сусідній квартирі, також бачила чоловіка з вусами, імен їх не знає. 28.09.2014 приблизно о 23 год. із сусідньої квартири за стіною чула крик жінки, звуки ніби бійки та гуркіт меблів, однак не надала цьому значення, це тривало короткий проміжок часу. Наступного дня до сусідньої квартири прийшли працівники поліції та стало відомо, що там вчинено вбивство.

З досліджених судом доказів, зокрема з документів, які надані стороною обвинувачення, вбачається, що відомості про злочин зареєстровані 30.09.2014 за №0000253, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З протоколу огляду місця події від 30.09.2014 року та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що місцем проведення огляду була квартира за адресою: АДРЕСА_5 . Під час огляду виявлено, що в житлових кімнатах знаходилися різноманітний одяг та предмети, речі розкидані, меблі відкриті. На підлозі в житловій кімнаті знаходилися трупи ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , на яких наявні численні тілесні ушкодження. На поверхнях виявлено плями бурого кольору схожі на кров. З місця події були вилучені речові докази.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 30.09.2014 року та ілюстративної таблиці до нього, місцем проведення огляду являється територія домогосподарства АДРЕСА_1 . Під час огляду підїзду до гаража, на тротуарній плитці, на плитці в самому гаражі позаду автомобіля, на кермі автомобіля та пластиковій накладці з правої сторони поряд із педаллю газу виявлено плями речовини бурого кольору схожої на кров, з яких зроблено змиви та вилучено.

З протоколу огляду місця події від 30.09.2014 року та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що місцем проведення огляду являється приміщення літньої кухні одноповерхової будівлі підсобного приміщення, яке розташоване на території домогосподарства АДРЕСА_3 , в якому проводились ремонтні роботи. Під час огляду було виявлено сліди речовини бурого кольору на скатертині на столі, а також на столі виявлено ніж із рукояткою жовтого кольору, на поверхні леза якого також виявлено сліди речовини бурого кольору. Крім того було виявлено фрагмент паперу із номерами телефонів, кухонний тканевий рушник білого кольору, спортивну кофту, пару чоловічих туфель, на яких були плями речовини бурого кольору. З місця події були вилучені речові докази.

З протоколу огляду місця події від 07.10.2014 року та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що місцем проведення огляду було домогосподарство за адресою: АДРЕСА_6 . Під час огляду виявлено штани із слідами грунту та спортивну кофту із слідами речовини бурого кольору, які були вилучені.

Як вбачається з протоколу огляду від 30.09.2014 року, було оглянуто мобільний телефон "HTC Desire" у корпусі чорного кольору, яким користувався ОСОБА_21 , та встановлено інформацію щодо вхідних та вихідних дзвінків.

З протоколу огляду трупа ОСОБА_25 від 30.09.2014 року вбачається, що на трупі були виявлені численні тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №768 від 07.11.2014 трупа ОСОБА_25 виявлено рани в потиличній ділянці зліва (1), рани грудної клітки зліва (11), п`ять з яких проникає в грудну порожнину, рани лівого плеча (3), рану лівого передпліччя (1), рану лівого надпліччя (1), рану правого передпліччя(1); садна та синці обличчя, рук та ніг, проникаючі поранення грудей з ушкодженням серця (2), лівої легені (5), пересічення 2-го ребра зліва по білягрудинній лінії та насічки 4-го ребра зліва. Рани у ОСОБА_25 спричинені від дії предметів, що мали колючо-ріжучі властивості по типу ножа, садна та синці спричинені від дії твердих тупих предметів. Смерть ОСОБА_25 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням серця та лівої легені, які ускладнилися гострою масивною крововтратою. Проникаючі колото-різані поранення грудей у ОСОБА_25 мали ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння і стоять у причинному зв`язку зі смертю. Непроникаючі в грудну порожнину рани, синці та садна у ОСОБА_25 мали ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа ОСОБА_25 виявлено етиловий алкоголь в концентрації 0,4%, що може відповідати незначному алкогольному сп`янінню.

З протоколу огляду трупа ОСОБА_24 від 30.09.2014 року вбачається, що на трупі були виявлені численні тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №769 від 29.10.2014 трупа ОСОБА_24 виявлено колото-різане проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням лівого передсердя серця, проникаючу колото-різану рану в ділянці епігастральної ділянки живота з ушкодженням діафрагми, непроникаючу (сліпу) колото-різану рану лівої здухвинної ділянки живота, колото-різану рану правого плеча в середній третині та синець передньої поверхні лівої гомілки. Тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани грудної клітки (1), ран живота (2) та рани правого плеча (1) у ОСОБА_24 виникли від дії плоского однобічно-гострого предмета (предметів), який мав колото-ріжучі властивості, можливо, від дії ножа. Смерть ОСОБА_24 настала від гострої масивної крововтрати, яка виникла в результаті колото-різаного проникаючого ушкодження лівої половини грудної клітки з ушкодженням серця. Між смертю та колото-різаним ушкодженням лівої половини грудної клітки є причинно-наслідковий зв`язок. Вказане проникаюче колото-різане ушкодження лівої половини грудної клітки та проникаюча рана епігастральної ділянки живота у ОСОБА_24 належать, як кожна окремо так і в сукупності, до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесне ушкодження у вигляді синця лівої гомілки у ОСОБА_24 виникло від дії тупого твердого предмету. Тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої рани лівої частини живота (в лівій здухвинній ділянці), рани правого плеча, синця лівої гомілки мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_24 етилового та інших спиртів не виявлено, що може свідчити про тверезий стан на час настання смерті.

Згідно висновку експерта №385 від 13.10.2014, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що у змиві з поверхні пластикової накладки поряд із педаллю газу автомобіля марки "Ford Transit Connect", д.н.з. НОМЕР_2 , встановлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_25 і невстановленої особи чоловічої генетичної статі.

Згідно висновку експерта №398 від 16.10.2014, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що у змиві з керма автомобіля марки "Ford Transit Connect", д.н.з. НОМЕР_2 , на фрагменті тканини та рушнику встановлено генетичні ознаки невстановленої особи чоловічої генетичної статі. Між генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_21 , ОСОБА_15 та з генетичними ознаками слідів крові на змиві з керма автомобіля марки "Ford Transit Connect", д.н.з. НОМЕР_2 , на фрагменті тканини та рушнику є біологічна спорідненість.

Згідно висновку експерта №533-Т від 13.10.2014, сліди взуття №3 та №5 , які були вилучені під час огляду місця події від 30.09.2014 квартира за адресою: АДРЕСА_5 , могли бути залишені низом взуття напівчеревиків, які були вилучені під час огляду місця події від 30.09.2014 у помешканні ОСОБА_15 на території домогосподарства АДРЕСА_3 .

Як вбачається з висновку експерта №110к від 21.10.2014 було досліджено зміст телефонних книг та сім-карти мобільного телефону "Samsung", який належав ОСОБА_24 .

Згідно висновків експерта №292 від 31.10.2014 та №293 від 29.10.2014, №№453, 454, 455, 458 від 17.10.2014 було встановлено групи крові ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_15 , наявність та приналежність крові на вилучених речових доказах під час проведення оглядів місця події.

Згідно протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 01.10.2014, 02.10.2014, 19.11.2014, з описами речей і документів, які були вилученні, на підставі ухвал слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2014, 02.10.2014, 13.10.2014, 22.10.2014, отримано тимчасовий доступ в ПрАТ «Київстар», ПрАТ «МТС Україна», ТОВ «Астеліт», по вхідних та вихідних дзвінках мобільних терміналів, які перебували в користуванні ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , яку записано та вилучено на відповідних дисках.

Як встановлено з аналітичної довідки про опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій ПрАТ «Київстар», ТОВ «Астеліт» від 24.10.2014 року, абонентський номер НОМЕР_3 , який перебував в користуванні ОСОБА_15 , 28.09.2014 року фіксувався в межах азимутів базових станцій по АДРЕСА_7 та в АДРЕСА_8 . Зокрема, 28.09.2014 року о 23.18.17 фіксувалося з`єднання із свідком ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 о 07.19.29 год. фіксувалося з`єднання із потерпілим ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 23 год. 44 хв. абонент ОСОБА_15 фіксувався в межах базової станції м. Дружба Ямпільського району Сумської області.

Суд зазначає, що кримінальна відповідальність за п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, настає за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення умисного вбивства двох осіб.

При цьому, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 115 Кримінального кодексу України, характеризується: діянням - посяганням на життя іншої особи; наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; причиновим зв`язком між вказаними діянням та наслідками; факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства). Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Питання про умисел слід вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Суд зазначає, що об?єктивно винуватість обвинуваченого ОСОБА_15 як в частині обставин, механізму, давності, так і тяжкості заподіяних ОСОБА_25 та ОСОБА_24 тілесних ушкоджень, підтверджується відповідними висновками експертів, показаннями обвинуваченого, іншими дослідженими судом доказами.

Також дані обставини знайшли своє підтвердження під час дослідження письмових доказів в судових засіданнях, а також показань обвинуваченого та свідків.

Так, установлені судом фактичні обставини справи, характер вчинених обвинуваченим дій, а саме застосування ножа, нанесення ударів в життєво важливі органи, їх локалізація, чисельність та сила нанесених ударів, переконливо доводять спрямованість умислу обвинуваченого на вчинення умисного вбивства двох осіб.

Також суд зазначає, що дії обвинуваченого характеризуються небезпечним характером, мають високий ступінь суспільної небезпечності та призвели до незворотних наслідків у вигляді смерті двох людей.

Обвинувачений вчиняв цілеспрямовані дії за власною волею, усвідомлював зміст і характер вчинених дій, а саме, нанесення неодноразових ударів ножем в життєво важливі органи, що призвело до заподіяння смерті. Встановлені судом обставини не містять відомостей про те, що обвинувачений не усвідомлював суспільної небезпечності своїх дій, розвитку причинного зв`язку між його діянням та передбаченням відповідних наслідків у виді смерті потерпілих.

Аналізуючи надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом умислу обвинуваченого на вчинення умисного вбивства двох осіб, та, відповідно про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Наведені вище дослідженні судом докази а також показання потерпілих, свідків та самого обвинуваченого підтверджують обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Такі висновки підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, які є послідовними й такими, що не містять істотних суперечностей, узгоджуються між собою, а тому підстав не довіряти їм у суду не має. Суд визнає дані докази належними та допустимими, сумнівів у їх достовірності немає. Підстав вважати досліджені докази неналежними чи недопустимими судом не встановлено.

Під час судового провадження суд, у відповідності з вимогами ст. 349 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, дослідив докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження. Зокрема, допитав обвинуваченого, потерпілих та свідків, також дослідив інші надані докази. Клопотань про дослідження будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування висунутого ОСОБА_15 обвинувачення учасники судового провадження не заявляли.

Дослідивши і проаналізувавши надані суду докази - кожен окремо, відповідно до вимог ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена наданими та дослідженими судом доказами.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_15 за п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення умисного вбивства двох осіб.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексуУкраїни, є особливо тяжким злочином, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, частково відшкодував потерпілим завдану шкоду.

Обставиною, яка, згідно частини 1 статті 66 Кримінального кодексуУкраїни, пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання, судом, не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 статті 65 Кримінального кодексу України, зокрема встановлено, що суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчиненене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2019 року кримінальне провадження закрите в частині обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, стосовно якого не отримано згоди держави, яка видала особу, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, віповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2019 року цивільний позов Повного товариства "Ломбард-Скарбниця" до обвинуваченого ОСОБА_15 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 13 665 грн. 00 коп. залишено без розгляду в зв`язку із закриттям кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_21 до обвинуваченого ОСОБА_15 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 11 603 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення, суд зазначає таке.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

02.11.2023 на адресу суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_21 в якій він зазначив, що обвинувачений відшкодував майнову шкоду в розмірі 11 603 грн. 00 коп. та частково відшкодував моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп., тому зменшує свої позовні вимоги на дану суму.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, шо цивільний позов потерпілого ОСОБА_21 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає та шкоду в цій частині потерпілому відшкодував, в частині відшкодування моральної шкоди цивільний позов визнає частково, оскільки не має фінансової можливості відшкодувати моральну шкоду в такому значному розмірі.

Під час судового провадження встановлено, що злочинними діями обвинуваченого потерпілому заподіяно майнову шкоду в розмірі 11 603 грн. 00 коп., яку обвинуваченим відшкодовано.

Що стосується цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд дійшов висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_21 була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесених душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому суд приймає до уваги характер вчиненого злочину, тяжкість спричинених наслідків, зокрема те, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину потерпілий втратив матір, що завдало йому глибоких душевних страждань та потягло за собою настання негативних змін в житті потерпілого, пов`язаних із смертю матері.

Суд, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий ОСОБА_21 , характер немайнових втрат, характер дій обвинуваченого та його майновий стан, а також конкретні обставини справи, вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди є частково обгрунтованим, а тому в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 500 000 грн. 00 коп., що відповідає засадам розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог справедливості та розумності, суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_21 до обвинуваченого ОСОБА_15 слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_15 на користь ОСОБА_21 500 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В задоволенні цивільного позову в іншій частині слід відмовити.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_20 до обвинуваченого ОСОБА_15 про визнання коштів у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, власністю позивача, та про відшкодування майнової шкоди в розмірі 27 600 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення, та витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений відшкодував майнову шкоду в розмірі 27 600 грн. 00 коп. та частково відшкодував моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп., тому потерпілий зменшує свої позовні вимоги на дану суму.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, шо цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає та шкоду в цій частині потерпілому відшкодував, в частині відшкодування моральної шкоди цивільний позов визнає частково, оскільки не має фінансової можливості відшкодувати моральну шкоду в такому значному розмірі.

Під час судового провадження встановлено, що злочинними діями обвинуваченого потерпілому заподіяно майнову шкоду в розмірі 27 600 грн. 00 коп., яку обвинуваченим відшкодовано.

Що стосується цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд дійшов висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_20 була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесених душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому суд приймає до уваги характер вчиненого злочину, тяжкість спричинених наслідків, зокрема те, що внаслідок вчиненого обвинуваченим злочину потерпілий втратив батька, що завдало йому глибоких душевних страждань та потягло за собою настання негативних змін в житті потерпілого, пов`язаних із смертю батька.

Суд, враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий ОСОБА_20 , характер немайнових втрат, характер дій обвинуваченого та його майновий стан, а також конкретні обставини справи, вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди є частково обгрунтованим, а тому в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 500 000 грн. 00 коп., що відповідає засадам розумності та справедливості.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_20 до обвинуваченого ОСОБА_15 в частині визнання коштів у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, власністю позивача, суд зазначає що дані кошти відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2014 року було зобов`язано слідчого повернути ОСОБА_21 . Дана ухвала набрала законної сила та є обов`язковою до виконання.

Крім того, позовна вимога про визнання коштів власністю позивача не підлягає розгляду в межах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, цивільний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати зокрема складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як встановлено в судовому засіданні, належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу до суду не надано, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, з урахуванням вимог справедливості та розумності, суд дійшов висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 до обвинуваченого ОСОБА_15 про визнання коштів у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, власністю позивача, та про відшкодування майнової шкоди в розмірі 27 600 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення слід задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_15 на користь ОСОБА_20 500 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В задоволенні цивільного позову в іншій частині слід відмовити.

Суд зазначає, що постановами слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області від 22.10.2014, 18.12.2014 року було оголошено розшук ОСОБА_15 .

Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2014 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_15 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2014 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_15 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

11.03.2015 року було оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_15 .

Суд зазначає, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2016 року надано дозвіл на здійсненя спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадження стосовно ОСОБА_15 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2016 року обрано щодо підозрюваного ОСОБА_15 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

11.09.2018 року правоохоронними органами російської федерації в м. москві було затримано оголошеного в міжнародний розшук ОСОБА_15 та згідно ухвали Тверського районного суду м. москви від 13.09.2018 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

03.07.2019 року ОСОБА_15 було екстрадовано з російської федерації.

Згідно протоколу затримання особи від 04.07.2019 року на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області екстрадованого з російської федерації ОСОБА_15 було затримано у м. Вінниці 03.07.2019 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_15 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 05.07.2019 року до 02.09.2019 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.08.2019 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 на строк 60 днів, починаючи з 02.08.2019 року до 30.09.2019 року включно.

В подальшому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався ухвалами суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2024 року продовжено застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 07.06.2024 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 11.09.2018 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім цього, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який тривалий час перебував у розшуку, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду, та з метою забезпечення виконання процесуальних рішень у справі суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризик переховування від суду є достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час судового розгляду ризику.

Враховуючи викладене, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого від суду, суд вважає, що запобіжний захід, застосований до обвинуваченого, у виді тримання під вартою слід залишити без зміни та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Враховуючи, що судом задовольняються частково цивільні позови потерпілих, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2015 року на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_3 , автомобіль марки "Ford Transit Connect", д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , скасуванню не підлягає.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів в загальному розмірі 16 189 грн. 20 коп.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_15 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 11.09.2018 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_15 у виді тримання під вартою залишити без зміни та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 16 189 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_21 до обвинуваченого ОСОБА_15 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 11 603 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 10 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_15 на користь ОСОБА_21 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 до обвинуваченого ОСОБА_15 про визнання коштів у сумі 27 500 грн. 00 коп., які були виявлені на місці вчинення злочину, власністю позивача, та про відшкодування майнової шкоди в розмірі 27 600 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 000 грн. 00 коп., завданих внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_15 на користь ОСОБА_20 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні чорний поліетиленовий пакет до якого упаковані пакети, в яких знаходиться одяг з трупа ОСОБА_24 , її зрізи нігтів та зразок крові, зразок крові із трупа ОСОБА_25 , марлеві тампони із змивами речовини бурого кольору, фрагмент паперу із речовиною бурого кольору, кухонний ніж із рукояткою жовтого кольору, змиви з автомобіля, змиви з дверей, фрагмент тканини, рушник, спортивна кофта темно-синього кольору, кофта червоного кольору, зразок крові ОСОБА_21 , ніж, виделка, кружка, пляшка, аркуш паперу зі слідами рук, дактилокарти, які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 31.10.2014 та квитанції №702 від 07.11.2014, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вінницького міського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - знищити.

Речові докази у кримінальному провадженні три золоті ланцюжки, золотий браслет, три золотих кулони, які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 31.10.2014 та розписки потерпілого ОСОБА_21 від 31.10.2014, передані йому на відповідальне зберігання зберігання - залишити потерпілому ОСОБА_21 .

Речові докази у кримінальному провадженні золотий ланцюжок вагою 9,6 г, золотий перстень з камінням, 583 проби, загальною вагою 5,01 г, які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 31.10.2014 та розписки потерпілого ОСОБА_20 від 12.12.2014, передані йому на відповідальне зберігання зберігання - залишити потерпілому ОСОБА_20 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3