Справа № 333/4212/24
Провадження № 1-кп/333/666/24
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі м. Запоріжжя, в режимі відео конференції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000233 від 14.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.05.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000233 від 14.02.2024 року у відношенні ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без можливості внесення застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. З метою запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, згідно із ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Під час досудового розслідування кримінального провадження за № 0000233 від 14.02.2024 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2024 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком до 14.05.2024 року.

Колегія суддів вважає, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та до моменту вирішення вказаного клопотання ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого обвинувального вироку особливо підвищують ризик переховування від суду.

Встановлюючи наявність існування ризику переховуватися від суду, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, та тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведення його винуватості.

При вирішенні питання про наявність даного ризику колегія суддів враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Встановлюючи наявність існування ризику того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, колегія суддів враховує, що безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_7 намагався знищити сліди вчинення злочину, шляхом викидання у сміття предметів, за допомогою яких спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слід виходити із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, а тому ризик такого впливу зберігається до отримання показань від свідків безпосередньо судом під час розгляду кримінального провадження по суті. Визнаючи наявність вказаного ризику, колегія суддів також враховує ознайомлення обвинуваченого з попередніми показаннями свідків, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на останніх.

Колегія суддів звертає увагу, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Тобто, кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи наведене, суд вважає неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. незаконно впливати на свідків, слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , на 60 днів, а, відтак, клопотання прокурора задовольнити.

При цьому, беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, колегія суддів одночасно із продовженням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 176, 177, 183, 199, 372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Застосований щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів до 12 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Виконання доручити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка утримується під вартою, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3