ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/496/24

1-кп/609/56/2024

02 травня 2024 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 25 березня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Бучацького району Тернопільської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого водієм ТОВ «Шумський маслозавод», одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, не адвоката, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2024 року із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000082 від 25 березня 2024 року відносно ОСОБА_3 , за ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що в жовтні 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував за власним місцем проживання виник протиправний умисел на вчинення пособництва у виготовленні невстановленою особою підробленого посвідчення водія, не спеціалізованим способом та не підприємством, яке повинно здійснювати його випуск, шляхом надання ним засобів, а саме: паспортних даних та грошових коштів в сумі 7000 (сім тисяч) грн., з метою подальшого використання зазначеного підробленого посвідчення водія при керуванні транспортними засобами.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , в жовтні 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет відшукав невстановлену особу, яка повідомила йому, що за грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) грн., допоможе виготовити та видати посвідчення водія без проходження теоретичного та практичного іспитів для отримання права керування транспортними засобами, порядок і обов`язковість проходження яких, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 08.05.1993 № 340 та наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження деяких нормативно-правових актів, що регламентують порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів у закладах, що проводять таку діяльність, їх державну акредитацію та атестацію спеціалістів, а також допуску громадян до керування транспортними засобами, видачі (обміну) посвідчень водія» від 07.12.2009 № 515 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2010 за № 72/17367.

На зазначену пропозицію ОСОБА_3 погодився і за допомогою месенджера «Вайбер», невстановленій досудовим розслідуванням особі надав свої паспортні дані, які невстановленою особою використано під час виготовлення підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 26.10.2021р. на ім`я ОСОБА_3 .

Орієнтовно в кінці жовтня 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , прийшов у відділення « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_3 , оплатив за посилку грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) грн., та отримав зазначене підроблене посвідчення водія, яке в подальшому використовував до 05:00 год. 25 березня 2024 року з метою керування транспортним засобом - молоковозом марки «Валдай» д.н.з. НОМЕР_2 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і яке надає права, з метою використання його іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, визнав повністю, погодився із усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних правопорушеннях.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, тобто як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його іншою особою та ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, позитивну характеристику з місця проживання, стан його здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю проступку. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно поданого обвинувального акту, відсутні.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статтей обвинувачення у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 288 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок;

- ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Речовий доказ, а саме: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_3 , що упаковано в сейф-пакет експертної служби національної поліції №WAR1206085, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1