Справа № 276/591/24
Провадження по справі 1-кс/276/114/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_4 , на постанову дізнавача сектору дізнання ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В :

20.03.2024 року скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову від 24.10.2023 дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 23.09.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

На обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, висновки, зроблені в постанові про закриття кримінального провадження, не відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. Вважає, що при проведенні досудового розслідування дізнавачем не були повно та всебічно перевірені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їм не надано належну правову оцінку, не досліджено та не проаналізовано їх у сукупності. Зокрема, скаржник зазначає, що не вилучено у потерпілого ОСОБА_4 за місцем його проживання одяг, в якому він перебував під час спричинення йому тілесних ушкоджень, адже як повідомляє сам потерпілий, на даному одязі наявні плями бурого кольору; не допитано в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 жителів АДРЕСА_1 , яким безпосередньо відомі обставини події; не допитано в якості свідка дочку потерпілого ОСОБА_8 та сина потерпілого ОСОБА_9 , оскільки, зі слів потерпілого, вони були очевидцями спричинення йому тілесних ушкоджень; не пред`явлено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для впізнання фотознімки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в разі неможливості останніх прийняти участь в даній слідчій дії, з метою підтвердження чи спростування причетності даних громадян до спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень; не було проведено повторного допиту потерпілого ОСОБА_4 про нововиявлені обставини з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень; не проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 ; не проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .

У судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, представником скаржника адвокатом ОСОБА_3 до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі, свою скаргу підтримують та просять її задовільнити.

Дізнавач та прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили. Проте відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність дізнавача та прокурора, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника, дослідивши письмові матеріали скарги, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, вважає, що доводи скаржника знайшли часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті. Зокрема, згідно п. 2 цієї статті у разі встановленої відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до узагальнень Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», під час розгляду скарг на постанови про закриття кримінального провадження слідчі судді враховують положення ч. 2ст. 9 КПК, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Слідчим суддею встановлено, що 23.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за №0000024 на підставі заяви ОСОБА_4 за фактом спричинення йому 03.05.2020 року в період часу з 17 по 18 годину в с. Краївщина Хорошівського району тілесних ушкоджень.

Постановою начальника сектору дізнання відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 від 24.10.2023 року кримінальне провадження №0000024 закрито згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутнічстю в діянні складу злочину.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування встановити особу, яка могла б спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_4 та встановити свідків, які могли бути очевидцями даної події не представилося можливим, а тому дізнавач приходить до висновку, що немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилася не перевіреною.

Втім дізнавач, яким здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні, не виконавши вимог ст. ст. 9, 91 КПК України щодо всебічності, повноти дослідження всіх обставин кримінального провадження, не встановивши обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, прийняв процесуальне рішення про закриття кримінального провадження. При цьому в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України необхідних та достатніх мотивів прийняття такого рішення та його обґрунтування в постанові не навів.

Так, постанова містить лише перелік проведених слідчих та процесуальних дій, проте оцінку та взаємозв`язок з іншими доказами їм дізнавечем не надано, обгрунтованих даних щодо відсутності факту спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у постанові не наведено.

Допит потерпілого проведено поверхово, про наявність свідків у нього під час допиту не з`ясовувалося, внаслідок чого залишилося не перевіреними доводи потерпілого про наявність свідків та очевидців події, зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , наявність одягу, в якому перебував потерпілий на час нанесення йому тілесних ушкоджень, не проведено одночасного допиту осіб, показання яких мають суперечності.

Дізнавачем у постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що не встановлено особу, яка могла б спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_4 . Однак, потерпілим у своїй заяві та показаннях зазначено про конкретних осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, зокрема, і ОСОБА_11 , який у ході розслідування взагалі не допитувався.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин проведене дізнавачем досудове розслідування в кримінальному провадженні за ознаками вказаного кримінального правопорушення не можна вважати таким, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, тому процесуальне рішення про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України є передчасним і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 91, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову від 24.10.2023 начальника сектору дізнаннявідділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження №0000024 від 23.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1