Справа №:755/3489/24
Провадження №: 1-кс/755/2033/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2024 року за № 0000229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, на рішення слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_4 від 29 квітня 2024 року про часткову відмову у задоволенні його клопотання щодо проведення допитів, призначення експертизи, здійснення тимчасового доступу до документів та ознайомлення з кримінальним провадженням в електронній формі.

Це рішення слідчого автор скарги вважає таким, що прийняте без належної перевірки обставин кримінального провадження через призму його доводів вказаних у клопотанні, що було подане у порядку ст. 220 КПК, недотримання вимог ст. 9, 25, 110, 159-160, 220, 221, 224, 615 вказаного Кодексу, а тому просить його скасувати.

ІІ. Позиція сторін

Сторони у судове засідання не з`явилися, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом в поєднанні з тим, що у скарзі ОСОБА_3 у т.ч. вказує, що у випадку його неявки розглядати скаргу без його участі та норми ч. 3 ст. 306 того ж Кодексу, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

ІІІ. З`ясовані обставини, щодо питань, котрі розглядаються (узагальнені)

Ініціатор скарги подав клопотання до Дніпровського УП у межах вказаного кримінального провадження у т.ч. про проведення допитів, призначення експертизи, здійснення тимчасового доступу до документів та ознайомлення з кримінальним провадженням в електронній формі та з інших питань.

Потребу у вчиненні таких дій умотивував тим, що це забезпечить викання вимог ст. 2, 9, 25 КПК в частині з`ясування істини щодо обставин, котрі розслідуються у межах кримінального провадження.

Оскаржуваною постановою слідчого відмовлено у його задоволенні клопотання в частині проведення допитів, призначення експертизи, здійснення тимчасового доступу до документів та ознайомлення з кримінальним провадженням в електронній формі.

В рішенні слідчий відмовлячи у проведенні слідчих дій покликається у т.ч. на те, що:

(а) уповноваженими особами Дніпровського УП, з дотриманням вимог КПК України, проведено огляди місця події, про що складеновідповідні протоколи;

(б) у заявленому клопотанні порушується питання призначення відповідної експертизи, при цьому не зазначено яку саме експертизу необхідно призначити, яка мета та підстави проведення такої експертизи, які необхідно поставити питання експерту, які обставини необхідно з`ясувати та у якій сфері, в розрізі ст. 242 КПК, необхідні спеціальні знання;

(в) порушується питання допиту осіб, що виїжджали за адресою: АДРЕСА_1 , та працівників ТОВ «Київські енергетичні послуги», але у клопотанні не зазначено, конкретно кого саме із працівників слід допитати та з яких питань, оскільки ні працівники поліції, ні працівники товариства не були безпосередніми очевидцями події, а лише прибули за викликом, виконуючи свої службові обов`язки. Крім того, у клопотанні ОСОБА_3 просить здійснити допит ОСОБА_5 та електрика ОСББ, але наразі не встановлено підстав для цієї дії, оскільки не встановлено незаконність будь-яких дій.

ІV. Правове регулювання питання

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого […] складається з: […] 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення […].

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення […]: 7) рішення слідчого […] про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, […] чи захисником.

V. Мотиви, з яких виходила слідчий суддя

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Перелік слідчих (розшукових) дій чітко регламентований Главою 20 цього Кодексу, яка має структурно сформований наступний зміст: допит (ст. 224); допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні (ст. 225); особливості допиту малолітньої або неповнолітньої особи (ст. 226); участь законного представника, педагога, психолога або лікаря у слідчих (розшукових) діях за участю малолітньої або неповнолітньої особи (ст. 227); пред`явлення особи для впізнання (ст. 228); пред`явлення речей для впізнання (ст. 229); пред`явлення трупа для впізнання (ст. 230); протокол пред`явлення для впізнання (ст. 231); проведення допиту, впізнання у режимі відеоконференції під час досудового розслідування (ст. 232); проникнення до житла чи іншого володіння особи (ст. 233); обшук (ст. 234); ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи (ст. 235); виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи (ст. 236); огляд (ст. 237); огляд трупа (ст. 238); огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією (ст. 239); слідчий експеримент (ст. 240); освідування особи (ст. 241); підстави проведення експертизи (ст. 242); порядок залучення експерта (ст. 243); розгляд слідчим суддею клопотання про залучення експерта (ст. 244); отримання зразків для експертизи (ст. 245).

У даному випадку, зі скарги слідує, що особа, яка її подала просить скасувати у т.ч. постанову в частині, в якій відмовлено у задоволенні клопотання про звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до документів у порядку ст. 159-160 КПК, та ознайомленні, у порядку ст. 221 КПК, тобто в тій частині процесуального рішення суб`єкта оскарження, якою питання передбачені п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК, як і п. 2-6, 8-9-1, 11 ч. 1 ст. 303 КПК, не розглядалися.

Тому, в цій частині скарги не може йтися про певне порушення, котре витікає з п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, бо самі питання (визначенні ст. 159-160, 221 КПК) не відносяться до слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, перелік яких визначений Главами 20, 21 КПК України.

Водночас, для вирішення інших питань скарги, в частині котра стосується відмови слідчого провести слідчі дії (допити, експертизу), то першочергово слід відмітити, що для аналізу будь-якого з вказаних питань по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі.

Так, слідчий суддя звертає увагу на те,що у кримінальному процесуальному законі не встановлені чіткі критерії оцінювання питання слушності проведення тієї чи іншої слідчої дії, а тому доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком установити істину, перевірити звернення на предмет слушності узагалі проведення такої дії у справі, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України), та обов`язком виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Проте, повноваження, ввірені слідчому, також спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення щодо подальшого здійснення кримінального переслідування та щодо тих дій, котрі у ньому слід учинити.

Безумовно, слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень слідчого, брати активну участь у здійсненні досудового розслідування, лише здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав,свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, із урахуванням його незалежності, гарантованої законом, його професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи, та такої, що може оцінити подальшу успішність справи у суді.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Здійснивши таку оцінку, слідчий суддя констатує, що оскаржуване рішення в частині відмови щодо проведення допитів та призначення експертизи відповідає вказаним критеріям (обґрунтованості та вмотивованості), висловлені у ньому аргументи «проти» є такими, котрі заслуговують на увагу, та мають об`єктивне підґрунтя в собі.

Ба більше, згідно із ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення. Тобто, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ст. 364-1 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Як наслідок говорити про недотримання норм КПК України, зокрема, вимог його статті 9, передумов не має.

VІ. Висновок

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

З цих підстав та керуючись статтями 303-307, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні cкарги.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_6