Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/385/2024 Справа № 641/6909/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001076 від 15.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Головчино Бєлгородської області РФ, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 21.01.2000 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як рядовий запасу, по мобілізації не призивався, обмежено придатний для військової служби, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 04.08.2023 приблизно о 17 годин 00 хвилин, перебував біля під`їзду №3 буд. АДРЕСА_3 , де зустрів свого сусіда ОСОБА_5 , з яким проживає в одному будинку за вищевказаною адресою. Під час спілкування між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт. В ході вказаного словесного конфлікту, у ОСОБА_3 з мотивів довготривалих неприязних відносин, обумовлених побутовими суперечками, виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи напроти потерпілого ОСОБА_5 , обличчям до нього, на відстані витягнутої руки, наніс останньому один удар правою рукою в область лоба, спричинивши синці на голові, які є легкими тілесними ушкодженнями, далі ОСОБА_3 схопив ОСОБА_5 за футболку обома руками, та поштовхом повалив на землю, внаслідок чого останній впав на спину.

ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , скориставшись тим, що останній лежить на землі та не може чинити опір, наніс ОСОБА_5 не менш ніж три послідовні удари ногами в область обличчя, спричинивши синці на голові, які є легкими тілесними ушкодженнями. Під час нанесення ударів, ОСОБА_5 , з метою захисту, закрив обличчя долонями обох рук та в цей момент ОСОБА_3 наніс не менше трьох послідовних ударів ногами в область правої руки ОСОБА_5 , спричинивши закриту тупу травму правої кисті у вигляді внутрішньо-суглобового багатоуламкового перелому проксимального метаепіфізу 5-ї пясткової кісти зі зміщенням з наявністю підвивиху в дистальному променево-ліктьовому зчленуванні праворуч, вказане тілесні ушкодження не є небезпечним для життя в момент заподіяння, та спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та лівої руки і в область правої ноги ОСОБА_5 , спричинивши синці на верхніх кінцівках та правій нижній кінцівці, які є легкими тілесними ушкодженнями. Тим самим, ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потепілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, при призначенні покарання покладався на розсуд суду. Цивільний позов не заявив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення-злочину, як зазначено вище, розкаявся у скоєному.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення-злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодились, що в такому випадку вони будь позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, визнане судом повністю доведеним, ніким не оспорюється.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Так, вина ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, скоєне ОСОБА_3 04.08.2023 року кримінальне правопорушення-злочин суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше не судимий, із вищою освітою, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з 21.01.2000 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як рядовий запасу, по мобілізації не призивався, обмежено придатний для військової служби.

Відповідно до наданої досудової доповіді Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин.

З огляду на викладене вище, аналізуючи надані суду матеріали, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин, приписи статей 50, 65 КК України, думку прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання у 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання, у виді обмеження волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувся.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік, не вчинить нового злочину й, виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1