Справа № 953/978/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України у кримінальному провадженні № 0000698 від 22.11.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Харкова, з середньою освітою, ФОП, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2018 р.н., зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.12.2021 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винуватим Київським районним судом м. Харкова у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджений до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

В період вищевказаного терміну ОСОБА_3 , достовірно знаючи що його позбавлено права керувати транспортними засобами на строк два роки, а саме з 11.04.2023 по 11.04.2025, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування цього покарання, діючи з прямим умислом, продовжив керувати транспортними засобами, тобто ухилився від додаткового покарання.

Так, в період позбавлення права керувати транспортними засобами, діючи з прямим умислом 29.06.2023, близько 17.30 год., ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля Renault Master державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне на 128 км., порушив ПДР України, в результаті чого стосовно ОСОБА_3 було складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 3 ст. 121 КУпАП (постанова серії БАБ № 368858 від 29.06.2023). Своїми діями ОСОБА_3 порушив порядок і умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, ОСОБА_3 20.11.2023, в період позбавлення права керувати транспортними засобами, перебуваючи за кермом транспортного засобу BMW 13 державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що 11.12.2023 стосовно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (протокол серії ААД № 644199). Своїми діями ОСОБА_3 порушив порядок і умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, в період позбавлення права керувати транспортними засобами, ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом транспортного засобу Renault Master державний номерний знак НОМЕР_1 перетинав державний кордон України 13.10.2023, 17.10.2023, 19.10.2023, 05.11.2023, чим порушив порядок і умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України, а саме: ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника ОСОБА_4 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку ч. 1 ст. 389 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, а саме: подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 від 20.11.2023; копії матеріалів особової справи № 04/2023 відносно ОСОБА_3 ; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 368858 від 29.06.2023, згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 425,00 грн.; копію відповіді УПП ДПП в Харківській області № 191/41/14/02-2024 від 05.01.2024, з якої вбачається, що відносно ОСОБА_3 було складено протокол серії ААД № 644199 від 11.12.2023 за ст. 124 КУпАП; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 07.12.2023; копію вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 у справі № 953/1076/21, згідно якого ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки; повідомлення про підозру від 01.02.2024, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за 1 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий: 01.12.2021 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є ФОП, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з правовою позицією, висловленою об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 06.12.2021 (справа № 243/7758/20), відповідно до якої для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначения покарания за сукупністю вироків законодавець визначив сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності, а саме: першої, що стосується моменту вчинения нового кримінального правопорушення засудженим «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком; та другої наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарания за новим вироком.

У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 роз`яснюється, що, маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, додаткове покарання (або його невідбуту частину) за попереднім вироком.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 71 КК України призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 389 КК України, з визначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 та до повного відбуття покарання за попереднім вироком (станом на 29.06.2023, 20.11.2023) додаткове покарання не відбуте.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуте додаткове покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 і остаточно призначити покарання 1 (один) рік обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору та обвинуваченому направити копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1