Справа №295/4535/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000765 від 10.03.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, працюючого на посаді експедитора ТОВ «Авангард», одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ст. ст. 129 ч.1, 263 ч.1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

09.03.2024 ОСОБА_3 перебував поблизу села Вакуленчук, Житомирського району, Житомирської області, де поблизу лісосмуги знайшов корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 конструктивно поєднаним з підривачем уніфікованим запалом ручних гранат дистанційної дії УЗРГМ, які є оборонною ручною гранатою Ф-1, яка належить до вибухових пристроїв військового призначення до бойових припасів (далі граната Ф-1).

У цей же день, час, місці та обставинах, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів, а саме гранати Ф-1.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи з прямим умислом, направленим на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, не маючи спеціального дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх, дій забрав собі гранату Ф-1 та поклав її до автомобіля Opel Movano д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував під його керуванням, після чого, невстановленими вулицями та дорогами, перевіз гранату Ф-1 до місця свого проживання, а саме до будинку АДРЕСА_3 , де став зберігати гранату Ф-1 у автомобілі, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 10.03.2024 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , попередньо забравши із автомобіля гранату Ф-1, яку поклав до кишені своєї куртки.

Близько 20 години 40 хвилин перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину у ОСОБА_3 виник словесний конфлікт продавцем магазину ОСОБА_6 .

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 на ґрунті словесного конфлікту з ОСОБА_6 виник умисел направлений на погрозу вбивством останньому.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, демонстративно дістав із кишені власної куртки гранату Ф-1, почав неодноразово висловлювати погрози щодо вбивства ОСОБА_6 шляхом підриву гранати.

В результаті агресивної поведінки ОСОБА_3 , та з урахуванням обстановки, що склалася, форми і характеру висловлених погроз, ОСОБА_6 мав реальні підстави побоюватися здійснення погроз вбивством, висловлених на його адресу ОСОБА_3 .

У цей же день, місці та за вказаних обставин, о 21 годині 10 хвилин, до магазину прибули працівники патрульної поліції, де з метою припинення дій ОСОБА_3 затримали його, а також вилучили гранату Ф-1.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. ст. 129 ч.1 КК України, які виразились у погрозі вбивством, коли були реальні підстави побоюватись здійснення даної погрози, за ст. 263 ч.1 КК України, які виразилисяу носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

26.03.2024 року прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень. Крім того, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ст. 129 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ст. 263 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та підтримав угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисним підтримав, просить її затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, просить проводити підготовче судове засідання у його відсутність. Письмово підтвердив свою добровільну згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Будь-яких претензій до обвинуваченого немає. Суд, за погодженням з учасниками судового провадження, розглядає справу у відсутність потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом. Також зазначив, що витрати, пов`язані з проведенням експертизи стягнути з обвинуваченого, речові докази гранату Ф1 знищити, DVD-диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Так суду надано письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. При цьому, потерпілий засвідчив, що надання письмової згоди є добровільним, усвідомленим кроком та не є наслідком вчинення будь-яких протиправних дій щодо нього.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, згідно ч.2 ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, ч.1 ст. 263 КК України згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлено фактичні підстави для визнання винуватості.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, суд відповідно до вимог ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У зв`язку з відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підлягає скасуванню запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 26.03.2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 129 ч.1, 263 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цими законами:

- за ст. 129 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- за ст. 263 ч.1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Скасувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк перебування під вартою з 10.03.2024 по 12.03.2024 з розрахунку день за день.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп.

Речові докази: фрагменти корпусу гранати Ф1та підрівач, які передано на зберігання до камери схову Житомирського РУП ГУНП Житомирській області - знищити; DVD-диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1