ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого та обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1 498 860 грн. строком до 29 квітня 2024 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.190 КК України використання завідомо підробленого офіційного документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб; підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується нотаріусом, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб; заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене в особливо великих розмірах.

Зазначає, що про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.190 КК України, одне з яких (передбачене ч. 5 ст. 190 КК України) відноситься до категорії особливо тяжких у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися співучасниками кримінального правопорушення при підготовці до вчинення злочину, безпосередньої реалізації алгоритму злочинних дій щодо організації заволодіння чужим майном, а також задля маскування злочинної діяльності та надання їй зовнішніх ознак легітимності, обумовлений, в тому числі, способом вчинення злочину шляхом неодноразового виготовлення завідомо підроблених документів, в тому числі підозрюваним та іншими співучасниками кримінального правопорушення, які в теперішній час не встановлені.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні є доведеним, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 під час вчинення злочинів діяв за попередньою змовою групою осіб, мав виконавчі функції, і тому, знаходячись на свободі, може незаконно впливати на інших підозрюваних у даному провадженні, свідків, та інших осіб, які в теперішній час невстановлені. Підозрюваний знає спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників злочину та може здійснювати дії, направлені на організацію їх подальшого переховування від органів досудового розслідування. Одночасно з цим, в разі встановлення вказаних осіб, підозрюваний ОСОБА_6 , шляхом погроз, шантажу або підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Також, встановленим та доведеним є існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, про що свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкому, що свідчить про те, що після вчинення першого кримінального правопорушення ОСОБА_6 не припинив свою злочинну діяльність, і кількість вчинюванних злочинів йому не важлива, головне це досягнення злочинної мети, направленої на швидке та незаконне збагачення, за рахунок вчинення злочинів.

Вказує, що неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з того, що підозрюваний раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину,а тому неможливим є застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,2,3, 5 ст. 177 КПК України.

Також зазначає, що оскільки ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, в умовах воєнного стану, в час, коли всі сили громадян України спрямовані на боротьбу з російської воєнною агресією, а вартість об`єкту посягання підозрюваного ОСОБА_6 складає 2 194 400 гривень, то застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава визначеної у розмірі, встановленому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у межах від восьмидесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб надає змогу підозрюваним уникати ізоляції від суспільства та продовжувати протиправну діяльність, а тому, приймаючи до уваги особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також те, що злочин вчинено групою осіб, розмір завданої шкоди, а також роль підозрюваного у ієрархічному становищі злочинної групи, за доцільне є визначити розмір застави у розмірі 495 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 1 498 860 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя прийняв лише доводи сторони обвинувачення, які не підтверджені належними доказами та повністю проігноровані докази, надані стороною захисту.

Зазначає, що слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 Кпк України.

Вказує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, студент, має ряд хронічних захворювань.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на те, що після постановляння ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , останній почав співпрацювати з органами досудового розслідування.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує

З урахування наведеного, апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характеризуючі данні про його особу, який не працює, не одружений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі, вплтвати на свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Встановлені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 1 498 860 грн., оскільки таке рішення в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в разі її сплати.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 , після обрання запобіжного заходу, співпрацює з органами досудового розслідування, обставини його участі у злочинах змінились, ризики зменшились. Прокурор вважав за можливе зміни ОСОБА_6 запобіжний захід.

Однак, апеляційний суд не може прийняти дані обставини, оскільки апеляційний перегляд ухвали слідчого судді здійснюється з урахуванням обставин, які були встановлені на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

В свою чергу, ст.ст. 200, 201 КПК України визначено право прокурора чи підозрюваного, його захисника, звернутись до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу у разі виникнення нових обставин після прийняття попереднього рішення.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , на момент розгляду клопотання слідчим суддею, відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3