Справа № 274/3506/24
Провадження № 1-кс/0274/814/24

У Х В А Л А
30.04.2024 року м. Бердичів
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала з підстав, зазначених в ній, просила задовольнити скаргу. Пояснила, що приблизно півтора роки тому почала опікуватися родиною собак. Годувала їх, обробляла, доглядала за ними. Одне цуценя (дівчинку) забрала собі, а два хлопчика залишилися в занедбаному будинку, за якими вона продовжувала доглядати та годувати. Вважає їх членами своєї родини. На даний час одне цуценя померло, інше зникло. Тому страждання та смерть собаки, які вона бачила на свої очі, завдали їй сильних душевних хвилювань.
Слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_4 в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, причини неявки невідомі. Неявка слідчого відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення скаржниці, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Постанова слідчого мотивована тим, що догляд за тваринами був не регулярний, тварини, які загинули, не мали власників та знаходились у природному середовищі, затрати здійснювались з власної ініціативи, не вжиті заходи щодо забезпечення основних принципів жорстокого поводження з тваринами, а саме, не забезпечені умови життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, не отримано право власності та інші речові права на тварин, у разі жорстокого поводження з ними, які можуть бути припинені відповідно до ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», не вжиті усі заходи щодо заборони жорстоких методів умертвіння тварин. У зв`язку з чим, підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні відсутні (а.с. 3-5).

В матеріалах скарги міститься також заява ОСОБА_3 (в якій відсутня дата та підпис заявника), адресована до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, в якій зазначено, що вказаною заявою засвідчується факт опікування нею собаками, яких заявниця щоденно годувала та піклувалася. Викладене засвідчується підписами сусідів ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , без вказівки на адресу місця їхнього проживання) (а.с. 11).

Також долучені банківські виписки з АТ КБ "ПриватБанк" за період з вересня 2022 року по березень 2024 року, в яких зафіксовано купівлю продукції в м"ясних магазинах "Фермерська курка", "М"ясне королівство" та в "Супермаркети та продукти" (а.с. 7-10).

Долучено флеш-носій, на якому містяться відеоматеріали, на яких зафіксовано двох собак, які перебувають біля занедбаного будинку та вживають їжу (а.с. 12).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, зміст оскаржуваної постанови, погоджується з таким висновком слідчого про відмову у заявленому клопотанні ОСОБА_3 про визнання потерпілою в рамках кримінального провадження № 0000235, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов"язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Частинами 3, 5 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Так, частиною 1 ст. 299 КК України передбачена кримінальна відповідальність за жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі з безпритульними тваринами, порушення правил транспортування тварин, якщо такі дії призвели до тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі тварини, нацьковування тварин одна на одну, вчинене з хуліганських чи корисливих мотивів, а також пропаганда, публічні заклики до вчинення дій, що мають ознаки жорстокого поводження з тваринами, поширення матеріалів із закликами до вчинення таких дій. Предметом аналізованого злочину є тварини, що належать до хребетних.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, із вказаної норми закону випливає те, що потерпілим від злочинного діяння є, насамперед, власник того правоохоронюваного інтересу, якому безпосередньо зашкодив або який поставив у небезпеку злочинець. Також постраждалим є фізична особа, на чиї блага життя, здоров`я, честь і гідність, а також політичні, трудові, майнові та інші права та свободи було спрямоване злочинне посягання.

Захист від страждань і загибелі тварин унаслідок жорстокого поводження з ними, захист їх природних прав та укріплення моральності й гуманності суспільства регламентується чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі - Закон).

Так, статтею 1 вказаного Закону визначено, що домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною.

Передбачено, що утримання в домашніх умовах це обмеження природної волі домашніх тварин, що виключає їх вільне переміщення за межами квартири, подвір`я окремого будинку.

В свою чергу, безпритульні тварини - домашні тварини, що залишилися без догляду людини або утворили напіввільні угруповання, здатні розмножуватися поза контролем людини.

Статтею 7 Закону передбачено умови утримання тварин, які повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби.

Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана:

забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону;

дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Разом з тим, відповідно до Постанови КМУ "Про реалізацію експериментального проекту з проведення ідентифікації та/або реєстрації домашніх тварин" від 03 листопада 2023 року №1171, якою визначено, що власник домашньої тварини - це фізична або юридична особа, яка здійснює догляд за домашньою твариною, що належить їй на праві власності, і несе відповідальність згідно із законом за стан та дії тварини.

Домашня тварина має мати засіб ідентифікації домашніх тварин мікрочип (транспондер) та/або клеймо (нанесене не пізніше 3 липня 2011 р.) та/або сформований під час реєстрації домашньої тварини неповторюваний індивідуальний ідентифікаційний номер (далі реєстровий ідентифікатор).

Отже, аналізуючи викладені вище норми закону, власник домашньої тварини - фізична або юридична особа, зазначена як власник в ідентифікаційному документі (паспорті) домашньої тварини, який підтверджує право власності на цю тварину.

При цьому, з досліджених в судовому засіданні матеріалів скарги слідчим суддею не здобуто доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_3 є власником собак, якими вона добровільно опікувалася, оскільки належних доказів, зокрема, ідентифікаційного документа (паспорту) на вказаних тварин, скаржниця немає та не надала. Тобто, ОСОБА_3 не є потерпілою від вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України. Також встановлено, що скаржницею не були вжиті заходи щодо забезпечення основних принципів жорстокого поводження з тваринами, не забезпечені умови життя тварин, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, не отримано право власності та інші речові права на тварин у разі жорстокого поводження з ними, не вжиті усі заходи щодо заборони жорстоких методів умертвіння тварин відповідно до закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов"язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов"язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Тому слідчий суддя прийшов до висновку, що постанова слідчого про відмову у заявленому клопотанні про визнання потерпілим є мотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, отже є обґрунтованою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000235 від 05.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 від 13.04.2024 р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000235 від 05.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1