Справа № 191/49/24
Провадження № 1-кс/191/43/24
У Х В А Л А

іменем України

12 січня 2024 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Роздори, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не працючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень за № 0000345 від 13.04.2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 17 Конституції України, окрім іншого, захист суверенітету й територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою усього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України, окрім іншого, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Статтею 64 Конституції України передбачено, окрім іншого, що конституційні права й свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватись окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до вимог ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно до ст. 68 Конституції України, окрім іншого, кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон) передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до вимог ст. 3 Закону військовий обов`язок включає, окрім іншого, проходження військової служби. Статтею 6 Закону передбачено, що видом військової служби, окрім іншого, є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 (далі - Указ) передбачено, що у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Надалі, відповідно до вимог п. 1 Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738?IX, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915?IX, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057?IX, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275?IX, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 26.07.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429?IX, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

При цьому, порядок і вичерпний перелік підстав за яких громадяни України мають право на виїзд із України, а також перетин державного кордону, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 (далі - Правила).

Відповідно до вимог п. 12 Правил, окрім іншого, у ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Таким чином, із 05:30 24.02.2022 право на виїзд з України, а також перетин державного кордону, громадянами України без наявних законних підстав тимчасово обмежено.

Поряд з цим, пунктом 2-6 Правил передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Президентом України 24.02.2022 постановлено Указ №65/2022 про оголошення та проведення загальної мобілізації протягом 90 днів з дня набрання чинності Указу, зокрема, на території Дніпропетровської області.

17.05.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання боєздатності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Указом Президента України № 342/2022 строк загальної мобілізації продовжено на 90 днів. Крім того, Указами Президента України №574/2022 від 12.08.2022, №758/2022 від 07.11.2022, №59/2023 від 06.02.2023, №255/2023 від 01.05.2023, №452/2023 від 26.07.2023, №735/2023 від 06.11.2023 строк загальної мобілізації продовжено та він тривав на момент вчинення злочину.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , вчинили кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, у достовірно невстановлений слідством день, час та місці, але не пізніше 11.12.2023 в ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_8 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, через державний кордон України.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, розробив план незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, відповідно до якого ОСОБА_8 мав набути батьківства на трьох дітей віком до 18 років, без дійсних подальших батьківських відносин з відповідними правами та обов`язками, фактично не беручи їх на утримання та виключно для надання йому права безперешкодного перетину державного кордону України.

З метою створення умов для досягнення поставленої мети та реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 11.12.2023, вступив у злочинну змову з раніше знайомим ОСОБА_7 , дії якого полягали в підшуканні жінок, які мають на утриманні неповнолітніх дітей, на яких ОСОБА_8 зміг би оформити батьківство та сприяння фактичному оформленню фіктивних документів, що надали б право ОСОБА_8 на безперешкодний перетин державного кордону України.

За сприяння ОСОБА_8 в незаконному перетині державного кордону України, шляхом набуття батьківства на трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 у ході особистої зустрічі з ОСОБА_8 , висловив вимогу надання грошової винагороди в сумі еквівалентній 6000 доларів США.

Так, близько 11 год. 00 хв. 05.12.2023, перебуваючи в м. Синельникове, Дніпропетровської області ОСОБА_5 та ОСОБА_7 під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 отримали від останнього частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 114000 гривень. За попередньою домовленістю іншу частину грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мали отримати після отримання фіктивних документів ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 09.01.2024 ОСОБА_5 , здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_8 та призначив зустріч 10.01.2024 в м. Дніпро для передачі фіктивних документів та отримання частини раніше обумовлених грошових коштів.

В подальшому, 10.01.2024 приблизно о 09-50 год. перебуваючи в раніше обумовленому місці на парковці магазину «АТБ», за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, буд. 113 М, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час особистої зустрічі з ОСОБА_8 отримав від останнього грошові кошти у сумі 30000 гривень та повідомив про готовність документів, які перебувають у ОСОБА_7 . Іншу частину грошових коштів у сумі 90000 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мали отримати після отримання вказаних документів ОСОБА_8 .

У результаті вказаних кримінально-протиправних дій ОСОБА_5 отримав незаконний прибуток у загальній сумі 144000 гривень.

У свою чергу ОСОБА_5 10.01.2024 в період часу з 10-30 год. по 11-20 год., перебуваючи у точно невстановленому досудовим розслідуванням місці в м. Синельникове, зустрівся з ОСОБА_7 , передав йому частину отриманих від ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 10000 гривень та отримав від ОСОБА_7 свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком яких був зазначений ОСОБА_8 , які дають право ОСОБА_8 виїзду за державний кордон України, як батько на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років.

В подальшому, 10.01.2024 під час проведення працівниками правоохоронних органів обшуків в автомобілі, який перебував у користуванні ОСОБА_5 марки «Opel» моделі «Astra» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який був розміщений на ділянці автодороги Т-0416 між населеними пунктами м.Синельникове та с.Новоолексіївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 та за місцем фактично мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено вказані грошові кошти, які були передані ОСОБА_8 05.12.2023 та 10.01.2024 та таким чином припинено протиправну діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які діяли за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто сприяння незаконному переправленню особи через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

10.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Слідчий зазначає, що метою застосування запобіжного заходу задля забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просить задовольнити клопотання і застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Слідчий в судовому засіданні своє клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Надала письмові заперечення, відповідно до яких вважає, що обставини справи та дані про особу ОСОБА_5 свідчать, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатися виключною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки: проживає з 1997 року у цивільному шлюбі з ОСОБА_12 , має постійне місце проживання, де мешкає разом з ОСОБА_12 та дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та приймав участь у їх вихованні до повноліття, донька ОСОБА_15 , яка є інвалідом дитинства, якою ОСОБА_5 опікується. За час проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , скарг на поведінку ОСОБА_5 до Роздорської селищної ради не надходило. Просить відмовити у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Також пояснила, що до підозрюваного з боку працівників поліції під час затримання були застосовані заходи фізичного впливу, а саме нанесення йому тілесних ушкоджень, про що просила суд винести відповідну ухвалу, якою зобов`язати ДБР в м. Полтава провести перевірку щодо даних обставин. Так як експертне дослідження не було проведено, то також просить суд направити підозрюваного на проведення СМЕ для встановлення факту спричинення підозрюваному тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання слідчого погодженого з прокурором, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що підставою виникнення ризику вчинення нових правопорушень може бути попередня судимість.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування, а саме: показаннями свідка ОСОБА_8 , протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом обшуку, та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким, за який законом про кримінальну відповідальність, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 9 років, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не виключена можливість переховування від правоохоронних органів та впливу останнім на інших фігурантів та свідків кримінального провадження. В першу чергу така ситуація може негативно впливати на хід досудового розслідування, оскільки ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, використовуючи мобільні телефони або електронні пристрої, може впливати на показання свідків та фігурантів з метою, щоб останні змінили свої показання в суді. На теперішній час, тривають оперативно-розшукові заходи на встановлення свідків кримінального провадження (якими можуть бути жінки з інвалідністю, з якими укладались фіктивні шлюби, а також багатодітні матері, на дітей яких переоформлювалось батьківство). Встановлюється причетність інших осіб до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тож у разі перебування підозрюваного за місцем проживання у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу є ризик розголосу таємниці досудового розслідування, впливу на свідків та інших фігурантів кримінального правопорушення, знищення або пошкодження речових доказів.

Враховуючи вище викладене, обґрунтовано існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик обґрунтовується можливими наслідками для підозрюваного у разі притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, оскільки санкція вказаного кримінального правопорушення, передбачає реальне виконання покарання у вигляді позбавлення волі строком до 9 років. Вказане, є ключовим фактором того, що підозрюваний, у разі застосування іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, шляхом залякування, для того, щоб останні змінили свої свідчення на його користь. Крім того, ОСОБА_5 достовірно відомо місця мешкання деяких свідків у вказаному кримінальному провадженні, тож, останній матиме безперешкодний доступ до вказаних осіб; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: може розголосити відомості іншим фігурантам кримінального провадження відомості, які йому стали відомі під час досудового розслідування, що може сприяти переховуванню інших фігурантів від органів досудового розслідування.

Таким чином, всупереч твердженням сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню в ізоляції від суспільства,на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, репутацію підозрюваного, майновий стан та сімейний стан, який не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, та дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

У той же час, всупереч доводам сторони захисту слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 та ч.5 ст.182 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зокрема, приписами п.2 ч.5 ст.182 КПК передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на вищевикладене наявні підстави про необхідність визначення застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800 грн., оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, обставини вчинення злочину, в якому він підозрюється, який вчинений в період введеного на території України воєнного стану, його майновий стан, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених слідчим суддею ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків на строк шістдесят днів, а саме, до 09 березня 2024 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: одержувач платежу: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 26239738, Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ , Код банку отримувача (МФО): 820172, Рахунок отримувача: UA0017442.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом;

не відлучатися з населеного пункту, в якому підозрювана проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Повний текст ухвали складено 16.01.2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1