ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/8/24
Провадження №1-кс/477/68/24
УХВАЛА

про арешт майна

22 січня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000729 від 26 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2024 року старший слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , після усунення недоліків клопотання від 09 січня 2024 року, яке повернуто ухвалою слідчого судді від 10 січня 2024 року, повторно звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000729 від 26 грудня 2023 із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, що було вилучено 08 січня 2024 року в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом вимагання ОСОБА_5 , як пособника невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та м. Одеси, неправомірної вигоди за вирішення питання про отримання завідомо неправдивих медичних документів із встановленням ОСОБА_6 діагнозу, що дають підстави для виключення його з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби 26 грудня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000729 та розпочато досудове розслідування за частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи лікарем-інтерном КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», як пособник невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та АДРЕСА_1 , отримав 08 січня 2024 року неправомірну вигоду за вчинення в інтересах ОСОБА_6 будь-якої дії з використанням службового становища вищевказаних осіб, за попередньою змовою групою осіб, та ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

08 січня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України в порядку статті 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено майно: грошові кошти, банківські картки, а також мобільний телефон, та чорнові записи.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 є безпосереднім знаряддям вчинення злочину, є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, слідчий звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_5 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України за фактом вимагання ОСОБА_5 , як пособника невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та м. Одеси, неправомірної вигоди за вирішення питання про отримання завідомо неправдивих медичних документів із встановленням ОСОБА_6 діагнозу, що дають підстави для виключення його з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000729 від 09 січня 2024 року.

Під час досудового розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5 , діючи як пособник невстановлених в ході досудового розслідування службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та м. Одеси, вчиняє дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за вирішення питання про списання ОСОБА_6 з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби.

Виконуючи відведену йому роль пособника, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що у разі якщо останній надасть йому неправомірну вигоду у сумі 11 000 доларів США, він, використовуючи свої зв`язки, діючи за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та м. Одеси, допоможе в ухиленні від мобілізації шляхом отримання завідомо неправдивих медичних документи з встановленим діагнозом ОСОБА_6 , що дають підстави для виключення останнього з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби та вказав йому порядок передачі неправомірної вигоди у два етапи.

08 січня 2024 року о 10.46 год. ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою лікаря-інтерна КНП ММР «ЦПМСД №6» ОСОБА_5 пройшов до службового кабінету №14, що розташований в КНП ММР «ЦПМСД №6» за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, де останній зазначив про необхідність передачі першої частини неправомірної вигоди у сумі 8 000 доларів США адвокату біля адвокатського об`єднання за адресою: м. Миколаїв, вул. А. Макарова, 23-А.

Цього ж дня, о 14.26 год. ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_5 , знаходячись біля адвокатського об`єднання ТОВ «ЮФ МАГІСТР», за адресою: м. Миколаїв, вул. А. Макарова, 23-А передав адвокату ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, першу частину неправомірної вигоди у сумі 8 000 доларів США, від загальної суми неправомірної вигоди у розмірі 12 000 доларів США, за виконання в інтересах ОСОБА_6 дій, пов`язаних з використанням службових обов`язків службових осіб ТЦК та СП м. Миколаєва та м. Одеси, а саме допомоги в ухиленні від військової мобілізації шляхом отримання завідомо неправдивих медичних документи з встановленим діагнозом ОСОБА_6 , що дають підстави для списання останнього з військового обліку як особи, що непридатна для подальшого проходження військової служби.

Отже, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своїми умисними діями, що виразилися у одержанні ним, як пособником невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та м. Одеса, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_6 будь-якої дії з використанням службового становища вищевказаних осіб, за попередньою змовою групою осіб, ймовірно вчинив злочин, передбачений частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

08 січня 2024 року ОСОБА_5 затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України.

09 січня 2024 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку статті 208 КПК ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено грошові кошти у національній та іноземній валюті, які можуть бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, банківські картки та належний затриманому мобільний телефон.

Згідно постанови про визнання та залучення до справи речових доказів і здачі на зберігання від 09 січня 2024 року, вилучене під час обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000729 від 26 грудня 2023 року та передано на зберігання до кімнати речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність у діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 КК України, які полягають у одержанні ним, як пособником невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та м. Одеса, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_6 будь-якої дії з використанням службового становища вищевказаних осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так у випадку вилучення майна у затриманої на підставі статті 208 КПК особи, таке майно набуває статусу тимчасово вилученого майна та за правилами статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про його повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Затримання особи в порядку статті 208 КПК України, у цьому випадку і є підставою для проведення обшуку цієї особи.

З огляду на встановлені матеріалами клопотання обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, оскільки може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, так як зберегло сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

-Мобільний телефон «Apple iPhone 13» в чохлі типу накладка з номером телефону НОМЕР_1 ;

-Банківські картки банку «Приват банк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ;

-Грошові кошти у сумі 4170 грн., 500 доларів США:

-Аркуш паперу з рукописними записами ОСОБА_5

що було вилучене 08 січня 2024 року в ході проведення особистого обшуку затриманого, у порядку статті 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8