Cправа №991/8029/23
Провадження №11-сс/991/703/23
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Любомль Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

у кримінальному провадженні №0000446 від 27 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.09.2023 частково задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП), про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000446 від 27.12.2022. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. Покладено напідозрюваного ОСОБА_6 , строком на два місяці, але в межах строку досудового розслідування такі обов`язки: (1) прибувати до детектива, прокурора та суду за кожною вимогою; (2) не відлучатися з Полтавської області, в якій він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; (4) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також іншими підозрюваними; (5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (6) носити електронний засіб контролю.

На вказану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, у якій зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України. Проситьскасувати ухвалуслідчого судді від 14.09.2023 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотаннядетектива НАБУ про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.

Посилається на такі обставини.

Слідчий суддя порушив вимоги ст.ст. 177, 194 КПК України. Повідомлена ОСОБА_6 підозра за ч.4 ст.191 КК України є необґрунтованою. ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні службового злочину, однак він не є службовою особою. Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 є депутатом обласної ради, який виконує свої функції представника інтересів відповідної територіальної громади на громадських засадах. В повідомленні про підозру наявна підміна терміну «представник інтересів відповідної територіальної громади», яким є ОСОБА_6 , на термін «представник місцевого самоврядування», яким підозрюваний не являється.

Підозрюваний ОСОБА_6 не заперечує надання адресної соціальної допомоги двоюрідній сестрі ОСОБА_20 в розмірі 100 000 грн, яка проживає вкрай тяжких умовах, має двох неповнолітніх дітей, та чоловік якої в складі Збройних Сил України безпосередньо приймає участь в бойових діях, однак не погоджується з правовою оцінкою зазначеної події як тяжкого кримінального злочину, оскільки відповідно до положення «Про порядок та умови надання разової грошової допомоги» повноваженнями розпоряджатись коштами не наділений, доступу до рахунків не має, можливість безпосередньо надати або відмовити у надані матеріальної допомоги у нього відсутня.

Недоведеними є ризики, визначені ст.177 КПК України.

Відсутній ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, адже: сама по собі тяжкість ймовірного покарання не може бути єдиною підставою для визначення обґрунтованим ризику переховування підозрюваного; інкримінований злочин віднесено до категорії тяжких злочинів лише 03.03.2022 у зв`язку із впровадженням на території України військового стану; ОСОБА_6 допитувався у вказаному кримінальному провадженні в якості свідка, прибув на виклик до НАБУ та отримав повідомлення про підозру, обмежень не мав та будь-яких дій з метою уникнути від імовірної відповідальності не здійснював; фактів своєї участі у наданні матеріальної допомоги ОСОБА_20 не спростовує; факти виїзду ОСОБА_6 під час дії воєнного стану за кордон за допомогою системи «Шлях» не є доказом можливості останнього безперешкодно перетинати державний кордон впродовж всього часу дії спеціальних умов для виїзду чоловіків, а твердження про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зав`язків спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Безпідставним є висновок про те, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідківта інших підозрюваних, оскільки ОСОБА_6 як до так і після отримання повідомлення про підозру на свідків не впливав, відсутня необхідність впливати на позицію свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, враховуючи, що підозрюваний оспорює правову оцінку, а не обставини надання матеріальної допомоги ОСОБА_20 .

Відсутній ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_6 підозрюється, адже останній ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, є депутатом обласної ради, сума коштів, якими нібито заволодів ОСОБА_6 , ОСОБА_20 не використана, будь-яких збитків громаді не спричинено.

Також зазначає, що ОСОБА_6 є директором благодійного фонду «Залізний купол», який надає допомогу збройним силам України, є керівником ТОВ «МЕТА ПРОДУКТ ШИПІНГ», зареєстрованого в місті Києві, яке здійснює транспортні перевезення до портів України, безпосередньо місто Ізмаїл, дохід від якогоє джерелом його прибутку, має діючий оплачуваний Договір про надання послуг з ТОВ «ТРАНС АЙ ТІ», що вказує на помилковість твердження слідчого судді про відсутність у підозрюваного офіційного джерела доходу.

Слідчий суддя помилково визначив місце проживання ОСОБА_6 за місцем його реєстрації у АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 мешкає у місті Києві, станом на сьогодні має діючий договір оренди квартири від 13.02.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , що вказує на фактичну неможливість виконання підозрюваним визначеного слідчим суддею обов`язку не відлучатися з Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, більше того, таке обмеження пересування призведе до позбавлення останнього можливості отримувати дохід для існування.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скаргизахисника ОСОБА_7 посилаючись на доводи, наведені у ній.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - ОСОБА_7 , прокурора САП ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

Детективи НАБУ здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000446 від 27.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , будучи депутатом Полтавської обласної ради VIII скликання, всупереч вимогам закону, діючи за пособництва консультанта відділу з питань забезпечення діяльності керівництва виконавчого апарату Полтавської обласної ради ОСОБА_21 та своєї двоюрідної сестри ОСОБА_20 , зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом оформлення та виплати ОСОБА_20 разової грошової допомоги на лікування у сумі 100 000 грн, заволодів коштами обласного бюджету Полтавської області у вказаній сумі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, за викладених у клопотанні обставин. Наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення відноситься до питань права, яке може бути встановлено виключно за наслідком судового розгляду кримінального провадження, враховуючи надані стороною обвинувачення та захисту докази.

Доведеними є ризики, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та зможе запобігти встановленим ризикам. Інші більш м`які запобіжні заходи, якими є особиста порука та особисте зобов`язання, не зможуть запобігти визначеним ризикам, не відповідають тяжкості кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 та вагомості наданих доказів.

Розмір застави, який належить визначити підозрюваному ОСОБА_6 має бути в межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України. Прокурор не довів виключності випадку, за існування якого наявні розумні підстави застосувати заставу у більшому розмірі, ніж визначений у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи зазначені обставини, а також тяжкість кримінального правопорушення, обґрунтованим є визначення заставив максимальному розмірі, який передбачений для тяжкого злочину - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн, що не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 та, разом з покладеними на нього обов`язками, є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігатиме існуючим ризикам.

У разі внесення застави наявні підстави покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: (1) прибувати до детектива, прокурора та суду за кожною вимогою; (2) не відлучатися з Полтавської області, в якій він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (3) повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; (4) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також іншими підозрюваними; (5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; (6) носити електронний засіб контролю.

Вказані висновки слідчого судді відповідають положенням закону та встановленим обставинам.

Згідно із ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені. Однак воно висвітлене у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що підлягає застосуванню українськими судами.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Від фактів, які є причиною виникнення підозри не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При вирішенні питання про наявність обґрунтованої підозри слідчий суддя взяв до уваги дані наявні у: службовій записці № 15/2506 від 27 грудня 2022 року щодо виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень; протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (далі - НС(Р)Д) - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 27 грудня 2022 року, в якому зафіксовано спілкування між ОСОБА_6 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншими особами щодо обставин кримінального провадження; копії розпорядження голови Полтавської обласної ради № 329 від 19 грудня 2022 року «Про надання разової грошової допомоги»; заяві від імені ОСОБА_20 щодо надання матеріальної допомоги на лікування, датованої 07 грудня 2022 року; акті № 287 від 12 грудня 2022 року обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_20 ; виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми 027/о щодо ОСОБА_20 від 12 грудня 2022 року; письмовому зверненні від імені ОСОБА_6 до голови Полтавської обласної ради щодо надання ОСОБА_20 матеріальної допомоги у сумі 100 000 грн; заяві від імені ОСОБА_6 щодо дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції»; протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_6 , у якому міститься листування ОСОБА_6 з ОСОБА_20 та іншими особами щодо обставин імовірного кримінального правопорушення; протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_20 , у якому міститься листування між ОСОБА_6 та ОСОБА_20 щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження; протоколі огляду руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_20 в АТ КБ «Приватбанк», де відображено зарахування коштів у сумі 100 000 грн як матеріальної допомоги; листі від імені ОСОБА_6 № 09/12 від 09 грудня 2022 року щодо виготовлення акта обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_20 , відповіді на лист ОСОБА_6 ; листі КП «ЦПМСД № 1 ПМР» № 245 від 10 березня 2023 року, яким частково спростовано інформацію, зазначену у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми 027/о щодо ОСОБА_20 від 12 грудня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 , у якому зафіксовані обставини складання нею виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми 027/о щодо ОСОБА_20 від 12 грудня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , у якому зафіксовано процедуру опрацювання працівниками виконавчого апарату обласної ради, надісланого депутатом пакету документів щодо отримання матеріальної допомоги громадянами; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 , у якому зафіксовано процес складання акта № 287 від 12 грудня 2022 року обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_20 .

Колегія суддів вважає, що з огляду на надані стороною обвинувачення докази, у слідчого судді були підстави для висновку про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Цей висновок, на думку колегії суддів, достатньо мотивований та відповідає положенням КПК України, а доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що повідомлена ОСОБА_6 підозра за ч.4 ст.191 КК України - необґрунтована, його не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі захисника, що поза увагою слідчого судді залишились обставини, що стверджують відсутність складу злочину, є неспроможними, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та достатньою для виправдання подальшого розслідування з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Слідчий суддя дійшов до висновку про те, що існують ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.06.2001, суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до вимог ст.ст. 69, 75 КК України, норми про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та звільнення від відбування покарання з випробуванням не можуть бути застосовані у випадку засудження за корупційний злочин.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000 при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя врахував тяжкість покарання,що загрожує підозрюваномуу разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення,наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, відомості щодо майнового стану підозрюваного, та співставивши негативні наслідки для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, прийшов до правильного висновку, що цей ризик є наявним.

Твердження апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду не спростовують висновку слідчого судді, що обставини, на які посилається захисник, не нівелюють зазначений ризик, який зріс безпосередньо після набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного.

При визначенні наявності ризикунезаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, слідчий суддя врахуваввизначену ч.ч. 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні,а також те, що суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може впливати на свідків/інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні для зміни ними своїх показань.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_6 як до так і після отримання повідомлення про підозру на свідків не впливав, у нього відсутня необхідність впливати на позицію свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, враховуючи, що підозрюваний оспорює правову оцінку, а не обставини надання матеріальної допомоги ОСОБА_20 , є неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитані на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них

За таких обставин, ризик впливу на свідків та інших підозрюваних -двоюрідну сестру ОСОБА_20 та представника Полтавської обласної ради ОСОБА_21 , яким інкримінується пособництво у заволодінні ОСОБА_6 коштами, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і інших підозрюваних та дослідження їх судом.

Тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризику незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

Також правильним є висновок слідчого судді про те, що доведеним є ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування зафіксовано спілкування ОСОБА_6 з ОСОБА_21 щодо внесення недостовірних відомостей до заяви про дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції», в частині не порушення ОСОБА_6 вимог закону, а також щодо виконання у документах підпису ОСОБА_21 чи ОСОБА_20 від імені ОСОБА_6 , тобто ймовірним є вчинення дій, що можуть мати склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Враховуючи характер, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді застави є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та зможе запобігти встановленим ризикам, а застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, якими є особиста порука та особисте зобов`язання, не зможуть запобігти визначеним ризикам та не зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положеннями ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_6 , інші дані про його особу та встановлені ризики: переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Із огляду на це, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що розмір застави ОСОБА_6 повинен бути у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України та має дорівнювати 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 грн, оскільки такий розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного та разом з покладеними на нього обов`язками забезпечуватиме його належну процесуальну поведінку та запобігатиме існуючим ризикам.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя помилково визначив місце проживання ОСОБА_6 за місцем його реєстрації у АДРЕСА_1 та посилання на договір оренди квартири в м.Києві не може прийматись до уваги, оскільки до вказаного договору не додано акт прийому-передачі квартири, відповідно до якого майно передане орендарю і останній заселився та почав проживати в квартирі.

Згідно із ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14 вересня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4