Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9277/23
Провадження № 1-кп/490/803/2023
У Х В А Л А

29 вересня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_7

його законного представ-

ника - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000770 про обвинувачення

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Іванівка Білозерського району Херсонської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбачених частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 22 вересня 2023 року старшим слідчим-криміналістом в особливо важливих справах Слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_12 та у той же день затверджений виконувачем обов`язків прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильства Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

1. Як зазначив автор обвинувального акту:

05.06.2023 близько 23:00, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 перебували на вулиці поряд з магазином «АТБ» по пр. Центральному, 154 у м. Миколаєві, де вживали спиртні напої та спілкувалися між собою. Під час перебування у вказаному місці між ОСОБА_4 , ОСОБА_6 з однієї сторони та невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували неподалік, виник словесний конфлікт, який припинився, оскільки на місце за викликом ОСОБА_13 прибули працівники поліції.

Після завершення вказаного конфлікту, близько 23:30, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 направились до місця свого спільного проживання по АДРЕСА_1 . Під час перебування за місцем проживання, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили повернутися до місця, де в них мав місце конфлікт з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою знайти останніх та продовжити з`ясування відносин.

У подальшому 06.06.2023 близько 00:15 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 прибули в район перехрестя пр. Центрального та вул. 3-тя Слобідська, де на зупинці громадського транспорту "вул. 3-тя Слобідська" у напрямку вул. Садова, помітили бетонну конструкцію - укриття. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийняли рішення перевірити приміщення укриття на предмет наявності у ньому осіб, з якими у них незадовго мав місце конфлікт. Залишивши на вулиці ОСОБА_13 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 увійшли до приміщення укриття, виявили там раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , який спав лежачи на лавці та помилково сприйняли особу останнього за одну з осіб, з якими у них мав місце незадовго до цього конфлікт. У зв`язку з цим у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні по відношенню до ОСОБА_14 виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій спільний злочинний намір, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_14 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_14 , який знаходився на лаві за ОСОБА_6 наніс кулаками лівої та правої рук не менше 5 ударів в область голови та обличчя ОСОБА_14 . Після нанесених ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_4 , діючи з єдиним із ОСОБА_6 умислом, направленим на спричинення ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше 19-ти ударів кулаком правої руки в область голови та обличчя.

Після нанесених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_14 впав з лави на підлогу та втратив свідомість.

Внаслідок вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 протиправних дій ОСОБА_14 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку лівої лобної та скроневої часток, епідуральної гематоми лівої лобно-тім`яної скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу зі зміщенням серединних структур праворуч, переломів правої тім`яної та скроневих кісток, численних саден верхніх та нижніх кінцівок, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в палаті нейрохірургічного відділення КНП ММР "Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги".

2. Вказані дії обвинувачених органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, вчинений групою осіб та таких, що спричинили смерть потерпілого.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.

Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно? ? питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Відповідно до приписів статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України це кримінальне провадження у суді першої інстанції має здійснюватись суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет, навантаження суду та учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 17 листопада 2023 року на 11:30 годину.

3. При цьому враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 постійно перебувають у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснювати їх доставку до зали судових засідань, суд вважає за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

4. Враховуючи, що про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

5. До того ж враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 є неповнолітнім, представнику персоналу органу пробації слід доручити скласти відносно нього досудову доповідь.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого

І......Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку застосування відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачені обґрунтовано підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, а ризики,? ? що зумовили обрання такого запобіжного заходу, наразі не зникли та не зменшились.

2. Потерпіла під час підготовчого судового розгляду клопотання прокурора підтримала.

3. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення цього клопотання в частині продовження строку його / ОСОБА_4 / тримання під вартою по суті не заперечували.

4. Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник та його законний представник проти задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою заперечували, спираючись про те, що той є неповнолітнім, має міцні соіальні зв`язки та постійне місце проживання.

ІІ......Вирішуючи це клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

1. Ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від? ? 09 червня 2023 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 04 серпня 2023 року.

Подальшими ухвалами слідчого судді цього ж суду від 02 серпня 2023 року строк тримання кожного з обвинувачених під вартою був продовженим до 30 вересня 2023 року включно.

2. Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчий суддя виходила з наявності ризиків того, що кожен з обвинувачених може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого.

3. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року № 254/2023 (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

2. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

3. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

3.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

3.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецеденту практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3.3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

3.4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

IV…...Стосовно висунутої кожному з обвинувачених підозри суд відзначає таке.

1. Оскільки по справі лише здійснюється підготовче провадження, наявність обґрунтованої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозри у вчиненні злочину, що їм інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення вини/невинуватості кожного з них можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж тримання кожного з обвинувачених під вартою наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. Окрім того, стосовно обставин цього кримінального провадження суд відзначає, що жоден з обвинувачених по суті викладених в обвинувальному акті обставин не заперечує.

Отже, висунута як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_6 "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

V…...Неможливість закінчення розгляду справи на теперішній час є очевидною.

VI…...Говорячи про наявність передбачених законом ризиків, суд відзначає таке.

1. Перш за все суд відзначає, що на цій стадії кримінального провадження наявність/відсутність певних ризиків визначається головним чином змістом висунутої обвинуваченим підозри.

З огляду на таке суд відзначає, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні спільних дій.

Таке дозволяє на цьому етапі кримінального провадження вирішувати питання про наявність/відсутність ризиків не відносно кожного з них окремо - але одночасно відносно обох обвинувачених.

2. Далі, ухвалами слідчого судді встановлена наявність ризику того, що кожен з обвинувачених, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

Наявність цього ризику наразі випливає з того, що кожен з них обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 10 років, а строк перебування під вартою кожного з обвинувачених наразі не є домірним покаранню, що загрожує у разі визнання кожного з них винним за вироком суду.

Отже, актуальність цього ризику на цій стадії кримінального провадження суд вважає доведеною.

2. Ухвалами слідчого судді встановлена наявність ризику того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків та потерпілого.

2.1. Стосовно ризику впливу на свідків суд відзначає, що дії щодо впливу на свідків відповідають змісту переховування від суду з метою уникнення відповідальності.

Отже, наявність та актуальність цього ризику суд вважає доведеним.

2.2. Прокурор у клопотанні продовжує стверджувати, що до теперішнього часу існує ризик впливу обвинувачених на потерпілого.

Але такі твердження є вочевидь безглуздими, адже в обвинувальному акті прямо зазначається, що ще 17 серпня 2023 року потерпілий помер.

Отже, цей ризик суд наразі вважає відсутнім.

3. У своєму клопотанні прокурор стверджує про існування ризику "сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення".

В обґрунтування наявності такого ризику посилається про те, що "на даний момент місце знаходження спортивних бинтів, які були намотані на руках та містять на собі сліди вчинення ними кримінального правопорушення, не встановлено" та підозрювані, "знаючи місце їх знаходження", можуть "знищити їх".

Стосовно цього ризику суд відзначає наступне.

3.1. Ухвалами слідчих суддів наявність цього ризику встановленою не була; про обставини виникнення цього ризику після 02 серпня 2023 року прокурор не посилається.

3.2. Системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства доводить, що обвинувальний акт складається та затверджується прокурором лише у разі визнання ним наявних у справі к моменту його складення доказів достатнім для доведення винуватості особи поза розумним сумнівом.

В зв`язку з таким суд відзначає, що наразі у справі складений обвинувальний акт, який затверджений прокурором, що з твердженнями прокурора про необхідність пошуку додаткових доказів не сумісним.

Отже, цей ризик суд вважає відсутнім.

VIІ…...Говорячи про запобіжний захід, який слід застосувати з огляду на характер висунутої обвинуваченим підозру та встановлених судом ризиків, суд відзначає таке.

1. Обставини злочину, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюються ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зокрема - тяжкість його наслідків, його вчинення під час систематичних повітряних загроз у укритті, тобто - у місці, що призначене гарантувати безпеку громадян, жорстокість дій обвинувачених (про яку свідчить кількість заподіяних ними ударів), а також - відверто навмисний характер цього злочину (за твердженнями публічного обвинувачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спеціально повернулись після завершення конфлікту з метою вчинення насильницьких дій) - доводять, що тяжкість цього злочину цілком здатна викликати таку реакцію суспільства, яка вказує про необхідність обрання відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Стосовно ж тої обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 не досягнув повноліття (на яку звертає увагу його захист) суд відзначає таке.

2.1. В цьому випадку вік неповнолітнього, виходячи зі змісту підозри, не завадив вчинити йому насильницький злочин, який вочевидь загрожує суспільному інтересу.

2.2. Захист не може надати "достатніх гарантій" того, що у разі звільнення з-під варти цей обвинувачений виконає покладені на нього обов`язки, зокрема - переконливі відомості про місце його проживання.

2.3. Стан здоров`я цього обвинуваченого не перешкоджає його триманню під вартою.

За такого, клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального Кодексу України - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 листопада 2023 року на 11:30 годину.

4.У судове засідання викликати обвинувачених, їх захисників, законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілу та прокурора.

5.Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_6 у строк до 16 листопада 2023 року.

6.Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 28 листопада 2023 року включно.

7.Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 - до 28 листопада 2023 року включно.

8.У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - відмовити.

9.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_10 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 17 листопада 2023 року об 11-30 годині участь обвинуваченого ОСОБА_10 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

10.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_11 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 17 листопада 2023 року об 11-30 годині участь обвинуваченого ОСОБА_11 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинувачених під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_15 =