У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001478 від 17.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури, про застосування щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працючого, раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні № 0001478 від 17.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , 24 червня 1995 року, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що 23 березня 2023 року набув чинності Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», відповідно до якого електросамокати та інші види легкого електротранспорту визнаються транспортним засобом електросамокати, моноколеса, електровелосипеда та гіроборди. Оскільки такі засоби для пересування вважаються транспортом, то люди, які користуються ними, вважаються водіями у дорожньому русі на яких поширюються Правила дорожнього руху України та повинні рухатись по проїзній частині автомобільних доріг.

Згідно ст. 1 даного Закону легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування з`ясовано, що 16 липня 2023 року, о 23 годині 44 хвилині, ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Chevrolet», моделі «Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгород, по вул. Легоцького, зі сторони вул. Капушанської, вирішив виїхати на нерегульоване перехрестя з круговим рухом, на перехрестя вулиць Легоцького та М. Заньковецької. Так, наблизившись до даного перехрестя зі швидкістю 29,6 ….32.8 км. на годину, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинний був і міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, не обрав безпечну швидкість щоб мати змогу постійно контролювати рух, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не виконав вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху України, тобто не зменшуючи швидкість, виїхав на нерегульоване перехрестя з круговим рухом, при цьому не надав перевагу в русі транспортному засобу, що вже рухався по колу з увімкненими передніми та задніми світловими приладами зі швидкістю 20.5 … 22.7 км. на год., який був позбавлений можливості зупинитись до місця скоєння зіткнення електросамокату марки «Okai», моделі «ES-400B», потужністю двигуна 700 Вт., служби шерингу електросамокатів «Vevi», водієм якого був ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого, передньою правою частиною свого автомобіля допустив зіткнення із задньою частиною даного електросамокату, від якого водій електросамокату втратив рівновагу та впав на асфальто-бетонне покриття, де отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: «ВЧМТ, геморагічний забій головного мозку 11 ст. з САК та субдуральною гематомою справа з лівобічним гемі синдромом та астено-вегетативним синдромом, перелом кісток основи черепа, гостра правобічна нейросенсорна приглуховатість».

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова транспортного засобі із подальшим відкиданням та ударянням об тверде підлегле покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час ДТП, яка мала місце 16.07.2023 року.

Тілесні ушкодження у вигляді «Гостра правобічна нейросенсорна приглуховатість» привели до розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) і за цією ознакою згідно п 2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Всі інші тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 (б.в.г.) "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що електросамокат марки «Okai», моделі «ES-400B», потужністю двигуна 700 Вт. згідно ст. 1 ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» відноситься до легкого персонального електричного транспортного засобу, оскільки потужність його двигуна становить до 700 Вт.

Слідчий зазначає, що у такий спосіб ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України), а саме п. 16.12 «Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу».

У клопотанні вказано на те, що з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, стали дії водія автомобіля «Chevrolet», моделі «Nubira», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який не дотримався вимог пункту 16.12 Правил дорожнього руху України.

Слідчий зазначає, що 29 листопада 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як зазначено у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами а саме: Протоколом ОМП від 17.07.2023; Протоколом огляду відеозапису від 24.07.2023; Висновком Закарпатського НДЕКЦ № СЕ -19/107-23/7088-ІТ; Висновком Закарпатського НДЕКЦ № СЕ-19/107-23/7089-ІТ; Висновком Закарпатського НДЕКЦ №СЕ 19/107-23/7091-ІТ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.10.2023; Висновком СМЕ №318 від 06.10.2023; Висновком Закарпатського НДЕКЦ №КСЕ-19/107-23/9523.

У клопотанні вказано на те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.2 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України про те, що підозрюваний ОСОБА_4 , може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

На переконання сторони обвинувачення, вказане свідчить про те, що дії підозрюваного викликають необхідність контролю за його поведінкою.

Слідчий, з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 , сприяння не ухиленню від слідства та суду, не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-179, 181, 184, 194 КПК України, просить слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який тимчасово не працює, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; 2) Не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) Повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього відповідні обов`язки.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, заперечив проти обґрунтованості підозри. Просив врахувати характеризуючи данні підозрюваного, оскільки такий є волонтером, його брат загинув на фронті, ОСОБА_4 має на утриманні мати інваліда, одружений має на утриманні також дітей.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Як передбачено ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1ст.194 КПК України. Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження. Підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування, СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001478 від 17.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

29 листопада 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами а саме: Протоколом ОМП від 17.07.2023; Протоколом огляду відеозапису від 24.07.2023; Висновком Закарпатського НДЕКЦ № СЕ -19/107-23/7088-ІТ; Висновком Закарпатського НДЕКЦ № СЕ-19/107-23/7089-ІТ; Висновком Закарпатського НДЕКЦ №СЕ 19/107-23/7091-ІТ; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.10.2023; Висновком СМЕ №318 від 06.10.2023; Висновком Закарпатського НДЕКЦ №КСЕ-19/107-23/9523.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Згідно ст. 12 КК України, належить до тяжкого злочину.

Слідчий суддя, вважає що на підставі доказів які містяться в матеріалах клопотання, є наявні переконливі підстави для висновку, про обґрунтовану підозру та ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину.

Разом із тим при розгляді даного клопотання слідчий суддя не вирішує питання про доведеність підозрюваній особі вини та остаточність кваліфікації його дій, що є наступними стадіями кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні.

Щодо існування ризиків наведених слідчим у клопотанні, то на переконання слідчого судді підозрюваний може з огляду на тяжкість покарання здійснити спробу переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду обвинувачених.

При цьому жодних обставин, що дають підстави для висновку, що підозрюваний може, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які не встановлені органом досудового розслідування; може незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчим та прокурором не доведено.

Слідчим та прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_4 , має намір чи може незаконно впливати на потерпілого, збирається перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому яким саме чином перешкоджати або чинити тиск, або які саме документи спотворити або сховати, не вказується, та не мотивується.

Крім того, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 , одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має на утриманні маму з інвалідністю ІІІ групи, яка не працює, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, займається волонтерською діяльністю (додав відповідне посвідчення)ю

Слід зазначити, що стороною захисту до матеріалів клопотання додано розписку потерпілого ОСОБА_7 , у якій він просить визнати укладеною мирову угоду між ним на та ОСОБА_4 .. Зазначає, що останній повністю оплатив його лікування.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, а саме він є громадянином України, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, займається волонтерською діяльністю, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а саме що відносно підозрюваного слід застосувати, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України та за допомогою нього може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено. Так, на ОСОБА_4 , слід покласти обов`язки відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001478 від 17.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання -задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який тимчасово не працює, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на слідчого.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, встановити строк дії обов`язків покладених на підозрюваного до 25.01.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1