Справа № 461/2160/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/847/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, українки, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні доньку ОСОБА_8 , 2003 року народження, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 Кримінального кодексу України, -

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченої - ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України та обрано покарання: - за ч. 2 ст. 436-2 КК України 1 рік позбавлення волі без конфіскації усього особистого майна; - за ч.3 ст. 436-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі без конфіскації усього особистого майна;

Згідно з ч.1 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, із застосуванням ст. 69 КК України, обрано обвинуваченій ОСОБА_7 покарання - 1 рік 6 місяців позбавлення волі без конфіскації усього особистого майна.

За вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 , будучи зареєстрованою у соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники» під іменем « ОСОБА_10 » ( ОСОБА_11 -дівоче прізвище), знаходячись у м. Нікополь (точні час та місце у ході слідства не встановлено), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи із прямим умислом та керуючись ідеологічними мотивами, 18.03.2022, використовуючи вказаний обліковий запис, поширила публікацію шляхом надання команди «російською: считает классным», розміщену в соціальній мережі «Однокласники» у вигляді текстово-графічного матеріалу, на якому зображено прес-секретаря міністерства закордонних справ російської федерації ОСОБА_12 та текстом наступного змісту: « ОСОБА_13 в эфире канала НТВ (цитата): « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «бомондом», буквально в один день!! озаботились проблемой Украины. А 8 лет они где были? ІНФОРМАЦІЯ_3 и ЛНР восемь лет признавались нашей страной как неотьемлемые части Украины. И восемь лет эти части никого не трогали. Сколько человек убито? 13 000 даже больше. Где были все эти гламурные миротворцы все восемь лет?», чим здійснила поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної (військової) агресії рф проти України через звинувачення України у вбивствах мирних мешканців на території Донецької та Луганської областей протягом 8 років.

Окрім цього, обвинувачена ОСОБА_7 , будучи зареєстрованою у соціально-орієнтованій мережі «Одноклассники» під іменем « ОСОБА_10 » ( ОСОБА_11 -дівоче прізвище), знаходячись у м. Нікополь (точні час та місце у ході слідства не встановлено), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи із прямим умислом та керуючись ідеологічними мотивами, повторно здійснила поширення наступних матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України:

- 25.03.2022 ОСОБА_7 поширила публікацію (шляхом натискання «клас»/»лайк») у вигляді відео-матеріалу, розміщену в соціальній мережі «Однокласники» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 ,чим повторно здійснила поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, шляхом висвітлення її як боротьби виключно проти вищого керівництва України, що незаконно захопило владу в країні;

- 09.04.2022 ОСОБА_7 поширила публікацію (шляхом натискання « ІНФОРМАЦІЯ_5 »), розміщену в соціальній мережі «Однокласники» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим повторно здійснила поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, через звинувачення України у нацизмі та глорифікація осіб, що безпосередньо здійснюють збройну агресію російської федерації проти України;

- ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 поширила публікацію (шляхом натискання клас»/»лайк»)у вигляді текстово-графічного матеріалу, розміщену в соціальній мережі невстановленою особою за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 , чим повторно здійснила поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, що безпосередньо здійснюють збройну агресію російської федерації проти України - військовослужбовців збройних сил російської федерації.

Також, ОСОБА_7 28.12.2022, перебуваючи на АДРЕСА_2 власноручно написала заяву, у якій вказала, що підтримує збройну агресію рф проти України, підтримує дії президента рф путіна в.в. проти України, чим повторно здійснила виправдовування збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.

Не погоджуючись із вказаним вироком прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі з урахуванням змін до неї просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України та обрати покарання:

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України 1 рік позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.3 ст. 436-2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

Згідно з ч.1 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрати остаточне обвинуваченій ОСОБА_7 покарання 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні обвинуваченій покарання не враховано суспільно небезпеку, яку в умовах ведення рф повномаштабної збройної агресії створює поширення матеріалів російської пропаганди громадянами України.

Стверджує, що поширення ОСОБА_7 як громадянкою та уродженкою України дописів, у яких містилось виправдовування та заперечення збройної агресії рф проти України, розпочатої у 2014 році, завдало значної шкоди інформаційній безпеці України та сприяло поширенню наративів російської пропаганди про заперечення існування українського народу і культури.

З огляду на викладене вважає, що обране обвинуваченій покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам, які склалися на цей час внаслідок невиправданої збройної агресії рф, а також завданій шкоді інформаційній безпеці України.

Обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2023 року в частині призначення покарання, зокрема призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом безпідставно не застосовано до неї положення ст.75 КК України, не врахувавши при цьому, її вік, соціальний та професійний статус, наявність постійного місця проживання, наявність сімейних відносин (проживає з донькою та бабусею остання потребує постійного догляду), щире каяття та переосмислення своїх дій.

Окрім того, ОСОБА_7 виявляє активну патріотичну позицію, усунула заподіяну шкоду, зауважила щодо недопустимості таких дій іншими особами.

При апеляційному розгляді прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, але заперечив апеляційну скаргу обвинуваченої.

Обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, натомість заперечили апеляційні вимоги прокурора, як безпідставні.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація її дій, в апеляційних скаргах не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», застосування ст.69 КК може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України.

Згідно матеріалів справи при призначенні ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх наслідків, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, активно сприяла розслідуванню злочинів, визнала вину, щиро розкаялась та згідно досудової доповіді ризики повторного вчинення кримінального правопорушення мають середню ймовірність та виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, оскільки вона не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у відповідності до положень ст.66 КК України, суд визнав щире каяття, визнання вини та складні сімейні обставини.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно вимогст.67 КК України, судом не встановлено.

Встановлені судом першої інстанції згідно зі ст. 66 КК України обставини прокурором в апеляційній скарзі не заперечуються, а тому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції в цій частині дійшов помилкових висновків.

На переконання колегії суддів, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, що істотно знизили ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів і вплинули на пом`якшення покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 , як в ході судового розгляду, так і під час апеляційного перегляду в повному обсязі визнала свою винуватість у кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся у вчиненому, цілком усвідомила протиправність вчинених нею діянь.

Щире каяття ОСОБА_7 полягало у визнанні нею обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі їх часу, місця та способу вчинення.

Апеляційний суд погоджується з тим, що в діях обвинуваченої наявна підвищена суспільна небезпека, враховуючи військову агресію рф проти України та введення воєнного стану в зв`язку з цим, тому визнає правильними висновки місцевого суду про те, що її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства саме на такий строк, без конфіскації майна та, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів та вважає, що враховуючи особу обвинуваченої та все вищезазначене до обвинуваченої може бути застосовано покарання більш м`яке, ніж передбачено законом.

Таким чином наведені обставини у сукупності із наведеними вище даними про особу винної свідчать, що висновок місцевого суду про призначення обвинуваченій покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.436-2 КК України, є підставним та обґрунтованим.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що підстав для застосування щодо ОСОБА_7 при призначенні їй покарання положень ст. 75 КК України, як про це просить обвинувачена, немає.

Відповідно до п. 2, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, у тому числі щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, щодо доводів апеляційної скарги про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то, з врахуванням характеру протиправних дій обвинуваченої ОСОБА_7 та її особи, а також того, що вона вчинила злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, поширювала дописи, у яких містилось виправдовування та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, завдало значної шкоди інформаційній безпеці України та сприяло поширенню наративів російської пропаганди про заперечення існування українського народу та культури, колегія суддів вважає, що її звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням буде недостатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами нових злочинів.

Те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, де проживала з рідними, має роботу, та бабусю, яка потребує постійного догляду, не спростовує висновків суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої лише в умовах ізоляції від суспільства при відбуванні покарання у виді позбавлення волі на визначений судом строк.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченій покарання, як і для ухвалення нового вироку, як це просить прокурор, немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційні скарги обвинуваченої та прокурора не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді