Cправа № 700/43/24
Провадження № 1-в/700/7/24
"13" лютого 2024 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.10.2023 року Городищенським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Начальник Звенигородського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
Дане подання мотивоване тим, щозасуджений ОСОБА_4 під час іспитового терміну зарекомендував себе з негативної сторони. Так, він будучи засудженим Городищенським районним судом Черкаської області 20.10.2023 року та будучи поставленим на облік в Звенигородському РС №3, дав підписку від 11.12.2023 року про те, що ознайомлений з порядком, умовами та обов`язками відбування покарання з випробуванням. Засуджений був ознайомлений з постановою від 11.12.2023 року про встановлення днів явки на реєстрацію, відповідно до якої зобов`язаний з`являтися на реєстрацію першого і четвертого четверга кожного місяця.
28.12.2023 року ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до Звенигородського РС №3. У телефонному режимі пояснив, що хворий, після одужання надасть підтверджуючі документи.
02.01.204 року, під час дачі письмового пояснення засуджений ОСОБА_4 жодної поважної причини неявки на реєстрацію до Звенигородського РС №3 не вказав, та підтверджуючих документів, про те, що хворів не надав.
02.01.2024 року ОСОБА_4 було винесено письмове попередження та ще раз роз`яснено, про наслідки невиконання обов`язків покладених на нього судом, а також наслідки порушення умов відбування покарання за ухилення від відбування покарання та роз`яснено положення ст.166 КВК України.
04.01.2024 року ОСОБА_4 , з метою ухилення від відбування покарання вдруге не з`явився на реєстрацію до Звенигородського РС №3. Про причини неявки не повідомив.
11.01.2024 року, під час дачі письмового пояснення засуджений ОСОБА_4 пояснив, що не з`явився на реєстрацію до Звенигородського РС №3, так як перебував у нетверезому стані. Як наслідок, жодної поважної причини неявки на реєстрацію до Звенигородського РС №3 не вказав та підтверджуючих документів не надав.
За ухилення від відбування покарання провідним інспектором 11.01.2024 року засудженому ОСОБА_4 було змінено періодичність явки на реєстрацію, а саме: першого, третього, четвертого четверга кожного місяця, з якою ОСОБА_4 ознайомлено під особистий підпис.
Вказане свідчить, що ОСОБА_4 не бажає виконувати умови відбування покарання і обов`язки покладені на нього судом та навпаки постійно порушує їх, що свідчить про ухилення від відбування покарання з випробуванням та може в подальшому вчинити нові злочини та правопорушення.
Згідно з довідкою СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 02.01.2024 року №3/56/01-2024 р. ОСОБА_4 протягом 2023 року притягувався до адміністративної відповідальності 14.02.2023 року за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1, ст.77, ст.176 КУпАП та 25.04.2023 року за ч.2 ст.178, ч.2 ст.175-1, ст.77, ст.176 КУпАП.
Згідно характеристики за місцем проживання, ОСОБА_4 в шлюбі не перебуває, проживає з матір`ю, відносини в родині погані, соціально-побутові умови задовільні, безробітний, зловживає алкогольними напоями, палить.
Вирок набрав чинності 20.11.2023 року. На профілактичному обліку в Звенигородському РС №3 (Лисянському РС) перебуває з 07.12.2023 року.

З метою попередження вчинення нових злочинів, які можуть завдати шкоди громадянину, на підставі ч.2 ст.78 КК України та ст.166 КВК України просить скасувати покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 та направити засудженого для відбуття реальної міри покарання до трьох років позбавлення волі згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 року.

У судове засідання представник Звенигородського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Прокурор не підтримав подання начальника Звенигородського РС №3 про скасування звільнення від покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 , оскільки вважає, що неявки на реєстрацію були не систематичними, а тому матеріали подання про скасування звільнення від покарання не підлягають задоволенню.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, згідно довідки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був призваний до ЗСУ 15.01.2024 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.289 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На ОСОБА_4 покладені наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

20.11.2023 року вирок набрав законної сили. Засуджений ОСОБА_4 був поставлений на облік в Звенигородський РС №3, де 11.12.2023 року дав підписку про те, що ознайомлений з порядком, умовами та обов`язками відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, був ознайомлений із постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: першого і четвертого четверга кожного місяця.

Згідно з листком реєстрації, ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію 28.12.2023 року та 04.01.2024 року. Слід зазначити, що ОСОБА_4 пояснив, що 28.12.2023 року не з`явився на реєстрацію у зв`язку з хворобою. Крім того, з матеріалів справи не вбачається систематичності неявки на реєстрацію ОСОБА_4 .

Із довідки начальника СПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 0.01.2024 року № 3/56/01-2024 вбачається, що ОСОБА_4 протягом 2023 року притягувався до адміністративної відповідальності 14.02.2023 року за ч.1 ст.178, ч.1 ст.175-1, ст.77, ст.176 КУпАП та 25.04.2023 року за ч.2 ст.178, ч.2 ст.175-1, ст.77, ст.176 КУпАП.

Вищевказані адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення та ухвалення вироку Городищенського районного суду Черкаської областівід 20.10.2023 року. Відомості, щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності після набрання законної сили вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 року у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.8 ст.537 КПК України, судом під час виконання вироків вирішується питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно зі ст. 5 КВК України одним із головних принципів кримінально-виконавчого законодавства, виконання і відбування покарань є диференціація та індивідуалізація виконання покарань, раціональне застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом.

Безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до місць позбавлення волі є з`ясування поважності причин неявки до органу з питань пробації.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно ч. 2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Розглядаючи подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

В матеріалах справи відсутні докази про злісне небажання засудженого стати на шлях виправлення, відсутні належні докази притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, тому суд не має підстав вважати наведені в поданні обставини підставами для направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком.

Беручи до уваги вище зазначене, керуючись принципами гуманності, виваженості та розсудливості, враховуючи те, що в клопотанні не міститься достатніх доказів того, що ОСОБА_4 , умисно не виконує покладені на нього обов`язки та дійсно не бажає стати на шлях виправлення, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про необхідність скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення останнього для відбування покарання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання відносно засудженого.

Також суд вважає, що засуджений не є суспільно-небезпечним або таким, що потребує ізоляції від суспільства. А тому враховуючи викладене, суд має підстави для відмови у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вироком.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, на підставі ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Звенигородського РС №3 філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Наталія БЕСАРАБ