У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001986 від 24.09.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому орган досудового розслідування просить накласти арешт на виявлені та вилучені в ході обшуку 23.12.2023 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/21139/23 (провадження1кс/308/5731/23) з метою збереження речових доказів, а саме:

- Mitsubishi Lancer д.н.з НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з № НОМЕР_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 вересня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території житлового комплексу «Parkland», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, близько 12 години 00 хвилин скориставшись моментом, коли за ним ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа для відмикання замків таємно проник до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаній квартирі, відкрив рюкзак, який знаходився у гардеробній зоні, з якого дістав наплічну сумку та викрав з неї грошові кошти у сумі 15000 доларів США (відповідно до офіційних даних НБУ станом на 23.09.2023 становило 583 416 грн.). Після чого продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаній квартирі викрав окуляри марки «Carrera», які знаходились у футлярі чорного кольору та складний ніж з маркуванням на рукоятці «МОДЕЙРА», які належать ОСОБА_5 та утримуючи при собі зазначене викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_5 на суму, яка встановлюється.

23.12.2023 на підставі Ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/21139/23 (провадження 1 кс/308/5731/23) було проведено обшук транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- Mitsubishi Lancer д.н.з НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з № НОМЕР_2 .

Вказаний вище виявлений та вилучений ТЗ визнано речовим доказам у даному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що вилучений автомобіль міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і з ним в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

У судове засідання прокурор не з`явився, про час і місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просить розглянути подане ним клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлявся, подав до суду заяву, в якій просить розглянути подане прокурором клопотання про арешт майна без його участі, тимчасово вилучене майно, що було вилучено за місцем фактичного проживання гр. ОСОБА_4 повернути останньому власнику/фактичному користувачу або його захиснику після проведення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні №0001986 зняття інформації, що міститься у вказаних об`єктах, але не пізніше набрання ухвалою слідчого судді законної сили.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено слідчим суддею, Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, за процесуального керівництва Ужгородської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001986 від 24.09.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

23.12.2023, на підставі ухвали слідчого судді від 05.12.2023, було проведено обшук автомобіля Mitsubishi Lancer д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та яким фактично користується ОСОБА_8 . За результатми проведеного обшуку 23.12.2023 було вилучено автомобіль Mitsubishi Lancer д.н.з НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Оцінюючи доводи клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, прокурором на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України не доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором не доведено, що вилучений в ході обшуку транспортний засіб має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0001986 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки прокурором не доведено, що тимчасово вилучений транспортний засіб був знаряддям злочину чи зберіг на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того прокурором не обґрунтовано причетність власника чи користувача автомобіля Mitsubishi Lancer д.н.з НОМЕР_1 до вчинення даного кримінального правопорушення.

З`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження та дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною кримінального провадження не виконано покладений на неї КПК України обов`язок щодо доведення обставин, передбачених ч. 1 ст. 173 КПК України. В ході розгляду клопотання не встановлено достатньої сукупності доказів, які б давали підстави дійти до обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001986 від 24.09.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України - відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1