Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/7697/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході проведеного 27.11.2023 року огляду предметів, а саме: військовий квиток № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання вказав, що перелічене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, мають доказове значення у кримінальному провадженні №0000028, тому накладення арешту на них необхідно з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явився.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000028 від 04.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 04.07.2023, заступник начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальник мобілізованого відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_7 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вирішив створити схему незаконного збагачення, яка полягає у наданні можливості військовозобов`язаним особам уникнути мобілізації, поєднане зі створенням завідомо неправдивих документів щодо непридатності осіб до військової служби та внесення завідомо неправдивих даних до офіційних документів про виключення їх з військового обліку за неправомірну вигоду.

27.11.2023 до СУ ГУНП в Миколаївській області від УСБУ в Херсонській області, надійшли матеріали виконання доручення, а саме військово облікові документи громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які останні ініціативно видали під час проведення допитів свідків.

27.11.2023 оглянуто та вилучено військовий квиток № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.11.2023 оглянуто та вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Таким чином, положеннями ст. 64-2 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна, яке належить третій особі, має право звернутися виключно прокурор.

Разом з тим, клопотання про арешт майна, належного третім особам, подано т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для розгляду клопотання про арешт майна третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, поданого слідчим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 64-2, 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8