Номер провадження: 11-сс/813/1605/23
Справа № 946/6962/23 1-кс/946/2134/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2023 рокув кримінальному провадженні №0001154, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.310КК України,

встановив:

В провадженні відділення №2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001154 від 09.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України ОСОБА_8 , за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що навесні 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 достовірно розуміючи, що посів і вирощування нарковмісних рослин (конопель) без передбаченого законом спеціального дозволу, заборонено чинним законодавством України, маючи прямий умисел, направлений на незаконне вирощування рослин роду конопель, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи з наміром, направленим на незаконний посів та вирощування конопель для особистого вживання, придбав лед-лампи, насіння конопель і спеціальний ґрунт, та облаштував кімнати домоволодіння, яке перебуває у його користуванні за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого посіву та вирощування рослин роду конопель.

У подальшому, на початку літа 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконні посів та вирощування рослин конопель, умисно вніс насіння рослини роду коноплі у грунт в горщиках для квітів, здійснюючи у подальшому догляд за висадженими рослинами, що виражалось в їхньому культивуванні, поливу, окутуванні, з метою доведення їх до стану дозрівання для особистого вживання як наркотичний засіб, без мети збуту, з яких згодом виросли 99 рослин роду коноплі.

Крім того, приблизно в кінці серпня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 не припиняючи свої злочинні дії та діючи з єдиним умислом, направленим на незаконний посів та вирощування конопель для особистого вживання, умисно вніс насіння рослини роду коноплі у грунт в горщиках для квітів, здійснюючи у подальшому догляд за висадженими рослинами, що виражалось в їхньому культивуванні, поливу, окутуванні, з метою доведення їх до стану дозрівання для особистого вживання як наркотичний засіб, без мети збуту, з яких згодом виросли 92 рослин роду коноплі.

09.09.2023 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

09.09.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України.

11.09.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, а також запобігання передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризикам: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскарженою ухвалою судді слідчого відмовлено в задоволенні клопотання та підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 07.11.2023 року.

Обґрунтовуючи рішення про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у скоєнні інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя врахував міцні соціальні зв`язки підозрюваного та те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місця проживання на протязі багатьох років, місце роботи, має родину, хворих батьків похилого віку, дочку з вадами здоров`я. Слідчий суддя прийшов до висновку про достатність застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, оскільки органом досудового розслідування та прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави. Прокурор стверджує, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є не співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні/продовженні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування/продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

За результатами розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри.

Враховуючі конкретні обставин справи, колегія суддів вважає, що на теперішній час відсутня нагальна потреба для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи особу підозрюваного та відсутність фактів порушення ним умов домашнього арешту з дня винесення оскарженої ухвали.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурором не надано доказів, які вказують, що застосований оскарженою ухвалою до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, не забезпечує належної процесуальної поведінки останнього.

Слідчим суддею обґрунтовано зазначено про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місця проживання на протязі багатьох років, місце роботи, має родину, хворих батьків похилого віку та дочку з вадами здоров`я.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний за першим викликом з`явився до апеляційного суду для розгляду клопотання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу, що вказує на те, що заявлений прокурором ризик можливого переховування фактично відсутній.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2023 року, якоюпідозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, у кримінальному провадженні №0000911 від 16.07.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4