Справа № 573/85/24
Номер провадження 1-кп/573/42/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 грудня 2023 року за №0000201 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, вдівця, непрацюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

У С Т А Н О В И В:

18 грудня 2023 року близько 17 години 15 хвилин ОСОБА_7 зайшов до приміщення торгівельної точки «Кафетерій», розташованої поруч із зупинкою громадського транспорту за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 , де в той час перебувала відвідувач ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_8 , яка здійснювала підприємницьку діяльність, пов`язану з реалізацію населенню продуктів харчування.

Під час перебування в громадському місці, а саме в приміщенні торгівельної точки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за вказаною вище адресою, 18 грудня 2023 року близько 17 години 15 хвилин у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та потягло за собою тимчасове припинення здійснення ФОП ОСОБА_8 нормальної діяльності, пов`язаної з реалізацію населенню продуктів харчування.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося тимчасовим припиненням здійснення ФОП ОСОБА_8 нормальної діяльності, пов`язаної з реалізацію населенню продуктів харчування та намаганням продемонструвати своє нехтування існуючими правилами і нормами поведінки, тобто з особливою зухвалістю, близько 17 години 15 хвилин 18 грудня 2023 року в приміщенні торгівельної точки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 , не реагуючи на численні зауваження ОСОБА_8 та відвідувача торгівельної точки ОСОБА_9 , розпочав здійснювати хуліганські дії.

З метою реалізації своїх хуліганський дій, у той самий день та час, ОСОБА_7 , сівши на стілець біля прилавку, засунув праву руку під куртку та в усній формі повідомив ОСОБА_8 , що в нього під курткою знаходиться граната, за допомогою якої він підірве торгівельну точку «Кафетерій» разом з нею та відвідувачем, після чого почав жестами вказувати на те, що він тримається за кільце гранати.

Після цього, ОСОБА_8 викликала працівників поліції, які по прибуттю на місце вчинення хуліганській дій тривалий час намагалися заспокоїти ОСОБА_7 та переконати його припинити хуліганські дії, які він, незважаючи на неодноразові зауваження та прохання працівників поліції, продовжував вчиняти приблизно до 18 години 37 хвилин 18 грудня 2023 року.

За наслідками проведених працівниками поліції наполегливих бесід та умовлянь ОСОБА_7 припинив свої протиправні дії, спрямовані на тимчасове припинення нормальної діяльності ФОП « ОСОБА_8 », пов`язаної з реалізацію населенню продуктів харчування.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 , розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 18 грудня 2023 року близько 17 години 15 хвилин зайшов до приміщення кафетерію, що поруч із зупинкою громадського транспорту на вул. Соборній у м. Білопілля, біля школи №2, де в той час перебували дві жінки. Сівши на стілець біля прилавку, засунув праву руку під куртку та повідомив, що має гранату, за допомогою якої підірве кафетерій, при цьому жестами показав, що тримається за кільце гранати. У подальшому працівники поліції, які приїхали за викликом, приблизно протягом години намагалися його заспокоїти та переконати припинити хуліганські дії. Коли до приміщення кафетерію зайшов знайомий майор поліції, він свої дії припинив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_7 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке за кваліфікацією ст. 12 КК України є проступком.

Особу обвинуваченого, який раніше до будь-яких видів юридичної відповідальності, у тому числі й кримінальної, не притягувався, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, а також думку потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні заявила, що претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченого не має, просила призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства (а. с. 28-32).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_7 під час судового розгляду не встановлено.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого його ставлення до вчиненого діяння та наслідків, що настали, думку потерпілої, яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має, пробачила його та просила призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільств, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді обмеження волі з випробуванням, з визначенням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосвувася. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речовий доказ CD-диск з відеозаписом з нагрудної камери Управління поліції охорони в Сумській області залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя