КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/95/2023 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0003892, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів Черкаської області, громадянина України, з повною базовою середньою освітою, працюючого водієм навантажником МХП «Наша ряба», у розлученні, що немає на утримані неповнолітніх дітей та/або інших осіб, мешкає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання після набрання вироком суду законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що 04.03.2017 о 19 годині ОСОБА_7 , перебуваючи на неогородженій автомобільній стоянці для габаритних транспортних засобів, що знаходиться по вулиці Камишинського, 14/88 у м. Києві, маючи вільний доступ до транспортних засобів, зокрема спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «Renault» моделі «Magnum 440» н.з. НОМЕР_1 та приєднаного до нього напівпричепу марки «Lamberet» н.з. НОМЕР_2 , з метою незаконного заволодіння зазначеними транспортними засобами з корисних мотивів, за допомогою наявного ключа запустив двигун, та таємно всупереч волі власника, перемістив вказані транспортні засоби, вивізши їх за територію м. Києва, й розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав їх власнику ОСОБА_9 великої матеріальної шкоди в розмірі 1057882,10 грн.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що стороні захисту не відкривалась в порядку ст. 290 КПК України постанова про призначення групи прокурорів; слідчі дії проводилися особами, які не були уповноважені проводити досудове розслідування у цій справі, а тому всі отримані ними докази є недопустимими; витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без зміни; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 16 травня 2017 року до ЄРДР за № 0003892 внесено відомості за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Renault» моделі «Magnum 440» н.з. НОМЕР_1 та приєднаного до нього напівпричепу марки «Lamberet» н.з. НОМЕР_2 вулиці Камишинського, 14/88 у м. Києві ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 210).

Постановою про призначення прокурорів від 16.05.2017 за підписом першого заступника прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 постановлено призначити групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0003892 від 16.05.2017 у складі: прокурорів Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Старшим групи призначено ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 211), який в подальшому звернувся до суду з обвинувальним актом.

Водночас визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права та обов`язки і приймається у формі постанови. Такі постанови не є процесуальними джерелами доказів у розумінні ст. 84 КПК України.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

За правилами ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та оскарженого судового рішення, постанова про призначення прокурорів від 16.05.2017 за підписом першого заступника прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 була відкрито стороні захисту.

Під час відкриття стороною обвинувачення стороні захисту матеріалів досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, будь-яких зауважень щодо невідкриття вказаної постанови сторона захисту не висловлювала та клопотань про ознайомлення з ними не заявляла.

При цьому в апеляційній скарзі захисник не зазначає, який вплив має невідкриття вищевказаних постанов у порядку ст. 290 КПК України на оскаржене судове рішення з огляду на те, що ці процесуальні документи були надані стороною обвинувачення та сторона захисту мала можливість реалізувати принцип змагальності та висловити свою позицію щодо доведеності порушень, якщо вони мали місце.

На думку колегії суддів, невідкриття постанови стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 цього Кодексу та автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими й скасування судових рішень.

Отже, підстави для визнання обґрунтованими доводів, наведених у апеляційній скарзі захисника, про недопустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування, також відсутні.

Під час проведення досудового розслідування, у даному проваджені були задіяні такі слідчі як: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

При цьому, сторона обвинувачення не надала постанову про призначення групи слідчих, до складу якої, зокрема, входили би зазначені слідчі.

Однак, стороною обвинувачення надано доручення про проведення досудового розслідування, відповідно до якого начальник слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_18 16.05.2017 доручив проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчому слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 .

Таке доручення відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 ПК України, що дає суду підстави вважати слідчого ОСОБА_15 такою, що була наділена відповідними повноваженнями слідчого у даному кримінальному провадженні, а відтак доводи захисника у цій частині також є безпідставними.

Ухвалюючи вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечуючи дотримання принципу змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України: сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, - ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_7 обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та в їх сукупності і взаємозв`язку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним та обґрунтованим; з огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, що призвело до заподіяння великої матеріальної шкоди власнику майна.

Усупереч твердженням сторони захисту фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення щодо ОСОБА_7 , отримано в порядку, визначеному КПК, узгоджуються між собою, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення, тому відповідно до вимог ст. 84 КПК України вони є допустимими доказами у кримінальному провадженні.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, - без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ _____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4