ВИРОК

Іменем України

22.12.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003477 від 10.10.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 20.10.2022 року вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області за ч. 1, 4 ст. 358 КК України на підставі ст.70 КК України у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 09.10.2019 року близько 05 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Стрийській, 134 у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, не приховуючи наміру протиправного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, із висловленням погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого відкрито, забрав з рук майно останнього, а саме мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 5000 гривень, гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 , «Кредо Банк» № НОМЕР_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно та маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, покинув місце події, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5500 гривень.

Крім того, 09.10.2019 року, тобто в той самий день, в період часу 05:50 год., по 05:52 год., ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Пасічна, 92 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, використовуючи мобільний телефон потерпілого та привласнену банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, шляхом зняття коштів із банкомату двома трансакціями, викрав грошові кошти в загальній сумі 4053 грн.

Окрім цього, 09.10.2019 року, тобто в той самий день, в період часу 07:56 год., по 08:00 год., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій умисел на викрадення чужих грошей, перебуваючи по вул. Сихівська, 8 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, використовуючи привласнену банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, шляхом зняття коштів із банкомату п`ятьма трансакціями, викрав грошові кошти в загальній сумі 16 480 грн.

Також, 09.10.2019 року, тобто в той самий день, приблизно о 11:05 год., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій умисел на викрадення чужих грошей, перебуваючи по вул. Дністерській, 1 у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, використовуючи привласнену банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, шляхом зняття коштів із банкомату однією трансакцією, викрав грошові кошти в сумі 3 090 грн.

Окрім цього, 09.10.2019 року, тобто в той самий день, в період часу 11:10 год., по 11:13 год., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій умисел на викрадення чужих грошей, перебуваючи по вул. Зеленій, 115 А у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою протиправного збагачення, використовуючи привласнену банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_7 , розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто таємно, шляхом зняття коштів із банкомату чотирма трансакціями, викрав грошові кошти в загальній сумі 17 510 грн.

Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 41 133 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень по всім вищезазначеним епізодам визнав частково, в частині вчиненні крадіжки телефону, банківських карток з чехлом, посвідчення водія та ще якісь карточки. Ствердив, що зняв з каточок зазначені в обвинувальному акті суми. Щиро розкаявся. Заперечив щодо вчинення грабежу. Не погрожував потерпілому фізичною розправою.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що 09.10.2019 року повертався додому з бару поблизу клубу «Малевич», де святкував свой день народження. Сидів в автомобілі таксі на пасажирському сидінні, а потерпілий перебував на задньому пасажирському сидінні. Більше нікого в автомобілі не було. Обоє з потерпілим перебували в стані алкогольного сп`яніння. Коли таксі під`їхало на вул. Пасічну, обвинувачений вийшов з таксі, оскільки проживає на АДРЕСА_2. Відповідно потерпілий пересідав на переднє пасажирське сидіння. В цей час в потерпілого випав мобільний телефон та чехол з карточками, які обвинувачений собі підняв і привласнив. Всі дзвінки обвинувачений здійснював з району вул.Пасічної. Дзвонив на «Приват банк». Визнає, що зняв кошти з карточки потерпілого за що просив у потерпілого ОСОБА_7 вибачення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав наступні пояснення. 09.10.2019 року приблизно о 05:00 год. ранку знаходячись поблизу нічного клубу «Малевич» домовився за суму 500 грн. з водієм авто, яке було припарковане поруч, що його звезуть додому. В цей час не було поблизу таксі. В автомобілі знаходився водій, яким виявився ОСОБА_6 , на передньому пасижирському сидінні знаходилась дівчина, а на задньому сидінні зліва якийсь чоловік пасажир. Потерпілий сів на заднє пасажирське місце з правої сторони.

Коли їхали автомобілем в центрі міста потерпілий зрозумів, що у нього в кишені не має готівки для оплати, відтак попросив водія зупинити на перехресті вулиць Наукова-Стрийська для зняття готівки. Водій зупинився на світлофорі на вулиці Стрійській (поворот на вулицю Сахарова) і потерпілий припустив, що авто зупинилось, щоб останній вийшов і зняв готівку. Однак, чоловік який сидів на задньому сидінні потягнув потерпілого за куртку і заборонив виходити з авто. Те саме потерпілому сказав і водій авто, сказав, що зупиниться в іншому місці і тоді вже можна буде виходити з авто. Коли засвітився зелений колір світлофору, авто рушило далі в напрямку вулиці Стрийської. Авто зупинилось на автобусній зупинці на вул. Стрийській, 134 і водій сказав виходити з авто і зачекати. Потерпілий так і зробив. В подальшому ОСОБА_6 підійшов до потерпілого і наказав витягувати всі речі з кишені та почав погрожувати. Оскільки потерпілий сприймав погрози реально та переживав за своє життя, вирішив так зробити як йому сказав ОСОБА_6 . Водій забра з рук телефон та з кишені гаманець. В потерпілого були дві банківські карточки «Приват банку», «Кредобанку», на яких були особисті кошти в сумі 3000 грн. та 50 000 грн. кредитного ліміту, водійські права, карточка страхування, пропуск на роботу. Він не повідомляв свій пін код та пароль обвинуваченому. Після цього, потерпілий був змушений пішки піти додому. Ліг спати. Потерпілий вважав, що наступного дня задзвонить на свій номер телефону НОМЕР_4 і в позасудовому порядку вирішить питання та поверне викрадені речі. Однак на контакт ніхто не виходив, один раз підняли трубку, а вже після обіду телефон був вимкнутий. 10.10.2019 року потерпілий побачив, що з його банківської картки почали зникати кошти. Звертався в приват банк про проведення коштів, однак такі не повернуті. На даний час йде судовий процес.

Незважаючи на показання обвинуваченого, який в категоричній формі заперечує свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, висунувши, як вважає суд, свою надуману та змодельовану версію події, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені злочинів поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Прототоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 10.10.2019 року.

Згідно ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2019 про тимчасовий доступ та дозвіл на вилучення в АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів по банківських рахунках за період часу з 08.10.2019 по 09.10.2019 із зазначенням дати, часу, суми з доданням фото та відео матеріалів зняття.

Протоколом доступу до документів від 31.01.2020 року. Вилучено на оптичний диск в електронному вигляді, який досліджено в судовому засіданні.

Описом документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 31.01.2020 року.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 10.01.2020 року про доступ до інформації щоб встановити місце викраденого в ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Айфон 7» ІМЕІ: вхідних та вихідних дзвінків в період з 08.10.2019 року по час дії ухвали з прив`язкою до місцевості. яка зберігається у операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселла. БЦ Елевен.

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 31.01.2020 року.

Дослідженою в судовому засіданні інформацією, яка містить на отичному диску Verbatim CH-D 3131WAO 82:3564 LH з аудіо розмовою з працівником АТ КБ «Приват банк». Власник банківських карток № НОМЕР_2 , № НОМЕР_5 , який користувався номером мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_6 спілкувався з оператором сервісного центру з 08.10.2019 року по 10.10.2019 року.

Протоколом тимчасового доступу до аудіорозмови власника банківської картки, який користувався номером мобільного оператора Київстар НОМЕР_6 та оператором сервісного центру АТ КБ Приватбанку за період часу з 08.10.2019 по 10.10.2019.

Описом документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 31.01.2020 оптичний диск з аудіорозмовою власника банківської картки, який користувався номером мобільного оператора Київстра НОМЕР_6 та оператором сервісного центру Ат КБ Приватбанку за період часу з 08.10.2019 по 10.10.2019.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 16.07.2020 року про доступ до інформації щоб встановити місце викраденого в ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Айфон 7» з мобільними операторами № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_6 , вхідних та вихідних дзвінків в період з 01.09.2019 року по час дії ухвали з привязкою до місцевості, яка зберігається у операторів мобільного звязку ПрАТ «Київстар». ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл», БЦ Елевен .

Протоколом тимчасового доступу до документів від 12.08.2020 року. Вилучено СD-R диск з інформацією відповідно до ухвали слідчого судді.

Описом документів, вилучених відповідно до ухвали про тимчасовий доступ. Описом документів, вилучених відповідно до ухвали про тимчасовий доступ. Протоколом тимчасового доступу до документів від 12.08.2020 року. Вилучено СD-R диск з інформацією згідно ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.07.2020 року про доступ до інформації щоб встановити місце викраденого в ОСОБА_7 мобільного телефону марки «Айфон 7 з мобільними операторами № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , № НОМЕР_6 , вхідних та вихідних дзвінків в період з 01.09.2019 року по час дії ухвали з привязкою до місцевості, яка зберігається у операторів мобільного звязку ПрАТ «Київстар». ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл». БЦ Елевен та доручення про її виконання.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 23.09.2020 року про доступ до документів та руху коштів по банківських картках АТ КБ «Приватбанк» у період з 07.10.2019 року по момент виконання ухвали із зазначенням дати, часу, місця зняття грошових коштів з доданням фото та відеоматеріалів.

Протоколом тимчасового доступу до документів від 03.11.2020 року, згідно з яким вилучено СD-R диск, на якому знаходиться інформація відповідно до ухвали 1-кс/465/1610/20.

Описом документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді.

Інформацією щодо дати, часу, місць та сум зняття готівки з банкомату. Фотозображения особи.

Згідно висновку судового експерта №2758/2759 від 23.09.2021 року встановити чи на записах 1, 2, що знаходяться на оптичному диску «havit DVD-R» з рукописною позначкою: «Звукозапис ОСОБА_14 та працівника банку к/п НОМЕР_10 », зафіксоване усне мовлення ОСОБА_6 не виявляється можливим по причині, наведеній у п. 3 дослідницької частини висновку. На записах 1, 2 ознак, монтажу не виявлено. Встановити чи записи 1, 2 мають ознаки монтажу, не виявляться можливим по причинах, наведених у п. 2.3 дослідницької частині висновку.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.05.2022 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила відносно нього протиправні дії у виді злочинів, які інкримінуються ОСОБА_6 . Впізнав його за рисами обличчя та статурою особи.

Протоколом слідчого експерименту із участю потерпілого ОСОБА_7 від 11.05.2022 року з додатком у виді відеозапису, здійсненого на відеокамеру Панасонік. ОСОБА_7 розповів обставини та відтворив обстановку вчинення відносно нього грабежу.

Не визнання обвинуваченими ОСОБА_9 своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у вчиненні грабежу, під час судового слідства розцінюються судом як обраний ним спосіб свого захисту з метою перешкодити встановленню істини у справі та уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року роз`яснено, що грабіж - це викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Предметом грабежу є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи.

Протиправність дій винної особи полягає в тому, що під час відкритого викрадення у винного немає жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна у потерпілого.

Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде з володіння власника чи законного володільця майна, розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізувати свої правомочності щодо цього майна.

Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків: винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

У випадку звернення винним чужого майна у свою користь або в користь третіх осіб у діях винного є корислива мета, яку винний досягає самим фактом звернення майна.

Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Таким чином, для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 186 КК має бути встановлено і доведено, що особа усвідомлювала те, що майно, яким вона заволодіває, є чужим для неї, свої дії вона вчиняє у присутності потерпілого або інших осіб, її дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачала суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажала їх настання (Постанова ВС від 28 січня 2021 року у справі № 727/950/20).

Вчинення грабежу можливе у формі: відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування; відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування.

У більшості випадків грабежу метою застосування насильства є вилучення майна. У цьому випадку застосування насильства передує вилученню майна.

Застосування в процесі відкритого викрадення насильства істотним чином змінює правову сутність грабежу: оскільки за таких обставин обов`язковим додатковим об`єктом злочину виступає особа потерпілого, до якої було застосовано насильство (її психічна і фізична недоторканість).

Як встановлено судом обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 раніше не знали один одного, проте 09.10.2019 року близько 05 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Стрийській, 134 у м.Львові, ОСОБА_6 відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно, із висловленням погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Відкрито, забрав з рук майно останнього, а саме мобільний телефон марки «Iphone 7» ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 5000 гривень, гаманець в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_2 , «Кредо Банк» № НОМЕР_3 . Викраденим розпорядилися на власний розсуд. Такі дії обвинуваченого потерпілий сприйняв як відкрите викрадення його майна, про що свідчить його заява в поліцію.

Відтак дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані:

за ч.2 cт. 186 КК України, оскільки обвинувачений вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;

ч.2 ст.185 КК України, оскільки обвинувачений вчинив таємне викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів проти власності, які відносяться до нетяжкого та тяжкого згідно ст.12 КК України. Особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинення злочинів під час перебування на іспитовому строку за попереднім вироком суду, свою вину у вчиненні злочинів, які йому інкриміновано визнав частково, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працює, є особою з інвалідністю 3 групи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_11 від 28.09.2022 р.н.

Обставиною, що пом`якшує окарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставиною, яка обтяжує покарання в силу ст. 67 Кримінального кодексу України є рецидив злочинів,

Відтак суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_6 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкцій ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з вироку Личаківського районного суду м.Львова від 10 травня 2019 року у справі № 463/3528/19 (номер провадження №1-кп/463/395/19) ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до роз`яснень абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий злочин в період перебування на іспитовому терміні за вказаним вище вироком, суд вважає, що відсутні обставини, які б могли слугувати основою для рішення про застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1, ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають два дні обмеження волі.

Відтак суд приходить до переконання, що слід призначити остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України оскільки ОСОБА_6 вчинив дане кримінальні правопорушення після винесення попереднього вироку Личаківського районного суду м.Львова від 10 травня 2019 року до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, а тому йому необхідно остаточно призначити покарання із застосування вимог п.1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню позбавлення волі дорівнює два дні обмеження волі, частково приєднавши до призначеного покарання, покарання за попереднім вироком та остаточно визначити покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України.

Окрім цього, вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.10.2022 року у справі № 446/1381/19 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 19 липня 2019 року в межах кримінального провадження від 12.04.2019 за №0000159 між прокурором Кам`янка-Бузького відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_11 , обвинуваченим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_12 . ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України та призначено йому узгоджену сторонами міру покарання: а ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Оскільки суд, який призначає ОСОБА_6 покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. Оскільки ОСОБА_6 за цим вироком засуджується до покарання, що належить відбувати реально, то застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань у даному випадку не допускається, і за таких умов кожний вирок має виконуватися самостійно.

Відтак вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.10.2022 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1, 4 ст. 358 КК України на підставі ст.70 КК України до покарання у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень - виконувати самостійно.

Ухвалою суду від 24.10.2023 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати без дозволу суду своє житло за адресою: АДРЕСА_1 на строк: 60 днів з дати винесення цієї ухвали, тобто до 22.12.2023 року включно. Покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

До вступу вироку в законну силу залишити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати без дозволу суду своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно вимог ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 5 491 грн.52 коп. витрат за проведення експертизи.

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття обвинуваченого під варту після набрання вироком законної сили.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_6 та доставки його до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» доручити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області після набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - 3 (три) років позбавлення волі;

За ч.2 ст.186 КК України - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 10.05.2019 року та призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.10.2022 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1, 4 ст. 358 КК України на підставі ст.70 КК України до покарання у виді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_6 5 491 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто одну гривню) грн.52 коп. витрат за проведення експертизи.

До вступу вироку в законну силу залишити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати без дозволу суду своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту взяття обвинуваченого під варту після набрання вироком законної сили.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_6 та доставки його до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» доручити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1