У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Бериславського району Херсонської області, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 263 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2023 року продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 січня 2024 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною. Зазначив, що слідчим суддею порушений принцип змагальності сторін при розгляді клопотання.

Посилається на необґрунтованість підозри від 29.09.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває на військовій службі, його вина не доведена, а підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами.

Зазначає, що в обґрунтування нібито наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя послалася на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також на наявність у нього «зв`язків серед працівників СБУ та військових, які можуть сприяти йому в підшукуванні місць для переховування».

Вказав, що слідчий суддя не врахувала того, що підозрюваний має найбільш стійкий соціальний зв`язок з усіх можливих під час воєнного стану, а саме є діючим військовослужбовцем. Вважає, що саме військова служба є найміцнішим соціальним зв`язком з усіх на даний час можливих.

Також зазначає, що в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення посилалася на те, що місцезнаходження майна, вилученого підозрюваним у ТОВ «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС», органу досудового розслідування невідомо. У той же час, слідчий суддя проігнорувала доводи сторони захисту про те, що у помешканні підозрюваного був проведений обшук, з метою пошуку вказаного майна і при обшуку даного майна знайдено не було. Вказує, що у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ризик знищення вказаного майна підозрюваним повністю виключається.

Також зазначає, що сторона обвинувачення послалася на те, що ОСОБА_8 вчиняв інкриміновані йому дії із погрозою застосування насильства і зброї. При цьому, у повідомленні про підозру та клопотанні слідчого жодним чином не аргументовано та не підтверджено доказами будь-які погрози насильством з боку підозрюваного.

Зазначив, що протокол допиту свідка, де згадується погроза насильством - допит свідка ОСОБА_9 від 29.05.2023 містить не підписану ані слідчим, ані свідком стенограму. При цьому, при попередньому допиті ОСОБА_9 про жодні погрози насильством не згадував. Будь-які дані засобів об`єктивного контролю, як то, аудіо, -відеоконтроль особи, трафіки телефонних з`єднань, які б підтверджували факт таких погроз, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

На думку захисника, немає підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 від 21.06.2023.

11.07.2023 ОСОБА_8 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 433 КК України.

29.09.2023 підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 433, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва 13.07.2023 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, востаннє до 09.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2023 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, до 11.01.2024.

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

Посилаючись у клопотанні на обґрунтованість підозри і на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. Строк тримання підозрюваного під вартою спливає 09.12.2023, а до вказаної дати неможливо завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні, оскільки необхідно отримати висновки призначених судових товарознавчих експертиз щодо встановлення вартості викраденого майна; встановити походження вогнепальної зброї та боєприпасів, вилучених у підозрюваного за місцем проживання; отримати результати за виконанням доручення слідчого.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованою. Слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою спливає 09.12.2023, проте завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки необхідно отримати висновки призначених судових товарознавчих експертиз, встановити походження вилученої у підозрюваного вогнепальної зброї та боєприпасів, отримати від оперативних підрозділів матеріали на виконання доручення слідчого.

На переконання слідчого судді, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшилися та продовжують існувати.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_8 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, заяву про бажання брати участь в судовому засіданні не подавав.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_7 просили розгляд справи проводити без їх участі. Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього матеріалами. Висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному є правильними.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 127-128 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшло своє підтвердження під час обрання йому та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В матеріалах провадження відсутні дані, які б спростовували обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження. У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, то слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які встановлені слідчим суддею під час вирішення питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Існування ризиків, які встановлено при обранні запобіжного заходу, слідчим суддею належним чином вмотивовано, і наведено переконливі мотиви щодо того, що вони не зменшилися та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

Суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що існування ризиків підтверджуються тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, у зв`язку з чим, ці обставини можуть спонукати підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення спроби ухилитися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_8 має зв`язки серед працівників СБУ та військових, які можуть сприяти йому в підшукуванні місць для переховування. Крім того, підозрюваний, як співробітник СБУ, обізнаний з методами оперативно-розшукової діяльності, які може використати для переховування.

Отже, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на даний час не знайдено та залишається не відоме місце знаходження майна, яке було вилучено ОСОБА_8 під час проведення незаконного обшуку ТОВ «ЮГ ТЕНДЕМ ПЛЮС». Вказане свідчить про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. А отже, продовжує існувати ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, враховуючи те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх свідків у кримінальному провадженні, а також спосіб вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_8 , зокрема із застосування насильства, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що продовжує існувати ризик впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

Окрім того, слідчим суддею враховано наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його репутацію, відсутність судимостей, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність утриманців.

Доводи сторони захисту, що підозрюваний ОСОБА_8 має найбільш стійкий соціальний зв`язок з усіх можливих під час воєнного стану, а саме є діючим військовослужбовцем, як підстава для обрання підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до обставин, зазначених в повідомленні про підозру, ОСОБА_8 діяв, перебуваючи на посаді працівника правоохоронного органу та проходячи військову службу. Таким чином, статус військовослужбовця не був стримуючим фактором для ОСОБА_8 від вчинення протиправної діяльності.

Тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя при прийнятті рішення обґрунтовано врахував, що на даний час слідчим не проведено усі необхідні слідчі та процесуальні дії для отримання доказів, які в подальшому можуть бути використаними під час судового розгляду кримінального провадження.

Завершити досудове розслідування до спливу строку тримання ОСОБА_8 під вартою неможливо, оскільки необхідно отримати висновки призначених судових товарознавчих експертиз, встановити походження вилученої у підозрюваного вогнепальної зброї та боєприпасів, отримати від оперативних підрозділів матеріали на виконання доручення слідчого.

Враховуючи, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.10.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, до 11.01.2024, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам, які не зменшились та продовжують існувати.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12