Справа № 447/1032/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/945/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.185, ч.1 ст.125 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.4 ст.185, ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі; за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

За вироком суду, у січні 2023 року ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, проходячи повз майданчик для побутових відходів, що по пр-т. Шевченка, 28А у м. Новий Розділ Львівської області, виявив та підняв (придбав) із землі один прозорий полімерний пакет із подрібненою речовиною рослинного походження та один металевий предмет циліндричної форми, із нашаруванням речовини коричневого кольору. Усвідомлюючи, що це наркотичний засіб - канабіс, оскільки неодноразово його вживав, обіг якого обмежено відповідно до списку 1 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою KM України № 770 від 06.05.2000, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, взяв із собою, тим самим придбавши його.

25.01.2023 о 18:45год. працівниками ВП №2 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області під час огляду місця події поблизу Новороздільської загальноосвітньої школи №3, що по вул. Винниченка, 35 у м. Новий Розділ Львівської області, ОСОБА_6 добровільно видав раніше придбаний полімерний пакет із подрібненою речовиною рослинного походження та один металевий предмет циліндричної форми, із нашаруванням речовини коричневого кольору. Подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться у полімерному пакеті, вилученому в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_6 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 8,61 грам.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, а також зберігав такий без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, який встановлений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 і затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався, 10.02.2023, о 19:20годин, перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що знаходиться по пр. С. Бандери, 9 у м. Новий Розділ Львівської області, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, а також у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити його кримінально-протиправним діям, шляхом вільного доступу, таємно викрав із торгового стелажа зазначеного вище магазину 3 (три) ідентичні плитки шоколадок торгової марки «Milka», із начинкою арахіс та карамель, масою 276 грам кожна, вартістю 358,50 гривень, та покинувши місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальної шкоди на вказану вище суму.

Таким чином, ОСОБА_6 здійснив потворно, в умовах воєнного стану, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 28.04.2023року о 18:40год. перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_9 , яка є його співжителькою, наніс удар правою рукою по голові тримаючи телефон в руках, внаслідок якого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Крім цього, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з потерпілою ОСОБА_9 , яка є його співжителькою, 01 червня 2023 року, о 21:00 год., переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій, діючи умисно, реалізуючисвій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи перевагу в силі і мету спричинення тілесних ушкоджень, умисно, прикладаючи фізичну силу, три рази своєю правою рукою припік недокурену сигарету в обличчя ОСОБА_9 , в ділянці підборіддя, нижньої губи, та чола потерпілої. Внаслідок чого, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді трьох ділянок на обличчі, що схожі на опіки, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 умисного заподіяв легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.08.2023 змінити в частині призначення покарання, зокрема призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме у вигляді іспитового строку.

Вважає призначене судом покарання надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для вирішення виправлення винного.

Звертає увагу на обставини, що пом`якшують покарання, зокрема визнання вини, щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочинів.

Зазначає, що вже багаторазово пожалів про скоєні ним кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи повідомлений про дату та час судового розгляду, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не поступало.

З врахуванням зазначеного, а також з огляду на те, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 у його відсутності, враховуючи, що в судовому засіданні присутній його захисник, відтак права останнього жодним чином не порушуються.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який просив залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, та особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується типово.

Окрім того, суд першої інстанції щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно потерпілої ОСОБА_9 врахував те, що такий вчинений з особливою зухвалістю та неповагою до моральних і людських цінностей, оскільки ОСОБА_6 тричі припікав недокурену сигарету в обличчя ОСОБА_9 , в ділянці підборіддя, нижньої губи та чола. У потерпілої пробачення не попросив, зазначив, що остання заслуговувала на таке ставлення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав активне сприяння розкриттю злочинів та визнання вини.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,, судом не встановлено.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано зазначені у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то, з врахуванням характеру протиправних дій обвинуваченого та його особи, який раніше неодноразово судимий, обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та спосіб їх вчинення, та те, що останній не вибачився перед потерпілою, про вчинення крадіжки і зберігання наркотичних засобів не жалкував, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_6 останній раз засуджений 18.11.2020 року вироком Миколаївського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 7 місяців 10 днів позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.04.2022 по кінцю строку покарання, повторно вчинив новий злочин проти власності під час непогашеної судимості,

Тобто, системний характер вчинення ним умисних злочинів, в тому числі проти власності, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення злочинів та про високий рівень суспільної небезпечності ОСОБА_6 , а тому колегія суддів критично відноситься до доводів апелянтів про те, що ОСОБА_6 має намір стати на шлях виправлення.

Щодо покликання в апеляційній скарзі на те, що він щиро розкаявся у вчиненому, то слід зазначити наступне.

За сталою практикою Верховного Суду, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Як слідує зі змісту вироку, обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду щирого жалю та осуд своєї поведінки не висловив, не вибачився перед потерпілою, а визнання своєї провини у суді, за відсутності будь-яких конкретних дій на підтвердження цього, свідчить лише про намагання полегшити відповідальність, що на думку колегії суддів підтверджує відсутність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

Відтак доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд призначив несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально-побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Апелянтом не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого та наданих стороною захисту під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді