Ухвала

Іменем України

4 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 278/1666/23

провадження № 51-7234 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року,

встановив:

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року задоволено заяву захисника про відвід прокурору ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач Житомирського апеляційного суду ухвалою від 17 листопада 2023 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року, мотивуючи своє рішення тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі прокурор, вважаючи ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року незаконною та необґрунтованою, а також такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що на розгляді Житомирського районного суду Житомирської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000283 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі - КК), який ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2023 року призначено до судового розгляду.

Також прокурор зазначає, що постановою заступника Генерального прокурора від 13 жовтня 2023 року змінено групу прокурорів та до її складу додатково включеного прокурорів з числа прокурорів Житомирської обласної прокуратури, однак ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року задоволено заяву захисника про відвід прокурора ОСОБА_5 та відведено останнього від участі у кримінальному провадження.

На думку прокурора, право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.

Прокурор зазначає, що аналогічні правові позиції виклав Верховний Суд України в постанові від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, з яким погодилась і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та 243/6674/17-к, у зв`язку з чим, враховуючи сталу судову практику, вважає ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року такою, яку можливо оскаржити з метою перевірки судом апеляційної інстанції її законності і обґрунтованості.

При цьому прокурор у своїй касаційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що:

- на даній стадії питання щодо достовірності наданих матеріалів стороною обвинувачення, передбачених ч. 3 ст. 358 КПК, не вирішується;

- згідно постанови заступника Генерального прокурора від 13 листопада 2023 року групу прокурорів змінено, якою до існуючої групи прокурорів у даному кримінальному провадженні включено чотирьох прокурорів Житомирської обласної прокуратури, в тому числі ОСОБА_5 , а не замінено, у зв`язку з чим, на думку прокурора, застосування норми ч. 2 ст. 37 КПК у даному випадку недоцільно.

Крім того, на думку прокурора, суд першої інстанції приймаючи таке рішення вийшов за межі свої повноважень на даній стадії та надав оцінку постанові заступника Генерального прокурора від 13 жовтня 2023 року, при цьому не визнавши її недостовірною чи неналежною, тим самим, позбавив прокурора ОСОБА_5 можливості виконувати свої повноваження, покладені на нього зазначеною постановою.

Разом з тим, прокурор звертає увагу на ту обставину, що апеляційну скарга з додатками на дату звернення до суду касаційної інстанції, Житомирським апеляційним судом не повернуто.

Перевіривши касаційну скаргу та надану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, у даному випадку, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року, як така, що може перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням зазначеного, вищенаведені доводи касаційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Правовий порядок відводів у кримінальному провадженні визначений § 2 глави 3 КПК.

Положеннями ст. 81 КПК передбачено порядок вирішення питання про відвід, згідно з якими, крім іншого, усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

За змістом ч. 3 ст. 81 КПК, питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Як убачається зі змісту ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (єдиний унікальний номер судової справи 278/1666/23), заяву захисника ОСОБА_7 про відвід прокурору ОСОБА_5 задоволено та відведено останнього від участі у даному кримінальному провадженні.

При цьому, в ухвалі Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, до Житомирського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000283, а ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2023 року (єдиний унікальний номер судової справи 278/1666/23) кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК, призначено до судового розгляду.

З огляду на те, що прокурор ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, яке вирішує кримінальне провадження по суті, таке рішення, з урахуванням вищезазначених положень КПК, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя Житомирського апеляційного суду, перевіряючи апеляційну скаргу прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала суду першої інстанції не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Що стосується посилання прокурора на правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та 243/6674/17-к, а також постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, як на додатковий аргумент на підтвердження можливості оскарження ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року, то вони є безпідставними, оскільки вказані рішення були ухвалені з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, які суттєво відрізняються від обставин у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, зазначені судові рішення стосуються того випадку, коли в апеляційному порядку оскаржувалась судове рішення (ухвала слідчого судді), вирішення якого взагалі не передбачено нормами кримінального процесуального закону.

Водночас, порядок вирішення питання про відвід врегульовано положеннями ст. 81 КПК.

Також колегія суддів зауважує, що посилання прокурора на загальні засади кримінального провадження не спростовує обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення, оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2023 року, зазначивши, що відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК такі ухвали оскарженню не підлягають, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене, інші доводи касаційної скарги не спростовують законність, обґрунтованість та вмотивованість рішення суду апеляційної інстанції.

Таким чином, за результатом перевірки доводів прокурора щодо оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року про відмову у відкритті провадження, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3