Справа № 289/294/24
Номер провадження 1-кп/289/76/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2024, по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бровки-І, Андрушівського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.04.2023 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 185, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи особою, яка допускає немедичне вживання наркотичних засобів та психотропних речовин, 26 січня 2024 року в обідній час, перебуваючи у лісовому масиві поблизу вул. Микгород в м. Радомишль, Житомирського району, Житомирської області, знайшов поліетиленовий зіп-пакет із психотропною речовиною «PVP» та діючи умисно, порушуючи встановлений законодавством порядок обігу психотропних речовин, розуміючи, що це заборонено законом, переслідуючи мету та умисел, направлений на придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини, незаконно, придбав без мети збуту психотропну речовину - «PVP», яку зберігав при собі, для власних потреб.

27 січня 2024 року між 07 годиною 40 хвилин та 08 годиною 31 хвилина під час санкціоновано обшуку за адресою АДРЕСА_2 , працівниками відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області у громадянина ОСОБА_2 було виявлено та вилучено психотропну речовину - «PVP», яка відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, загальною масою 0,2007 грама, яку останній незаконно придбав, перевіз та зберігав для власних потреб без мети збуту.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2010 року № 373, постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 2011 року № 4, постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 796) (список 2 таблиці 2) Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - «PVP» віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин PVP, без мети збуту.

ОСОБА_2 у заяві від 01.02.2024, яка підписана останнім та його захисником ОСОБА_3 , зазначив, що він беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Прокурор у наведеному обвинувальному акті також просив розглянути його у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, якнезаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин PVP, без мети збуту.

Призначаючи покарання, суд враховує особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується, як такий щодо якого скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді 1 (одного) місяця арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Водночас, суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою покарання обставиною рецидив кримінальних правопорушень, що зазначена у обвинувальному акті, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 12 КК України закон чітко розмежовує кримінальні правопорушення на злочин та кримінальний проступок.

Одночасно, положення статті 67 КК України також розмежовують ці поняття. Так, пунктами 1, 5, 10, 11, 12 частини 1 статті 67 КК України передбачені обставини, які обтяжують покарання щодо «злочинів». Натомість, обставини, передбачені пунктами 2, 3, 4, 6, 6-1, 7, 8, 9, 13 частини 1 статті 67 КК України визнаються такими, які обтяжують покарання щодо кримінальних правопорушень, тобто як для «злочинів», так і для «кримінальних проступків».

Відтак, стороною обвинувачення не враховано, що за попереднім вироком обвинувачений ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до статті 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, а наразі йому інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто скоєння проступку.

Тож, зважаючи на приписи частини 3 статті 67 КК України, суд не може враховувати таку обставину, що обтяжує покарання як рецидив кримінальних правопорушень, оскільки законодавець розмежовує обставини, які обтяжують покарання за класифікацією кримінальних правопорушень, попри наявність рецидиву з огляду на положення статті 34 КК України.

Проте, невизнання рецидиву кримінальних правопорушень обставиною, яка обтяжує ОСОБА_2 покарання, ще не свідчить про абсолютну неможливість врахування цього факту під час призначення покарання. Неодноразовість вчинення кримінальних проступків чи злочину суд може врахувати як відомості, які характеризують особу винного відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 65 КК України.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив вищевказаний кримінальний проступок під час іспитового терміну за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.04.2023.

У відповідності до ч. 6 ст. 79 КК України якщо засуджена особа вчинила в період іспитового строку нове кримінальне правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вищевказаним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст. 75 КК України у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений вчинив інкримінований йому кримінальний проступок під час іспитового терміну, ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом складання невідбутих покарань за попереднім вироком, до покарання у виді 1 (одного) місяця арешту обвинуваченому слід повністю приєднати невідбуте покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_2 , за правилами статтей 71, 72 КК України, слід визначити у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи у розмірі 1893 грн. 20 коп.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.04.2023, призначивши ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме:

- об`єкти дослідження (за винятком кількості, використаної при проведенні дослідження): спеціальний пакет Експертної служби МВС України №0967279 з об`єктами дослідження, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів при ГУ НП в Житомирській області - знищити;

- DVD-R оптичний диск із відеозаписом проведення обшуку - залишити в матеріалах кримінального провадження, протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1893 грн. 20 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1