11.10.23№ 336/7813/16-к
Пр. № 1-кс/336/1293/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_2 про арешт майна під час здійснення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003950 від 24.08.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Потерпілий в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003950 від 24.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що є троюрідним племінником та єдиним спадкоємцем за законом ОСОБА_3 , смерть якого сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Звернення заявника до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька увінчалось винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через реєстрацію права власності на спірне житло за іншою особою. Таким чином заявник дізнався, що невідомі особи, які не є спадкоємцями померлого ані за заповітом, ані за законом, на підставі рішення суду, що набрало законної сили зареєстрували це право, а в подальшому продали нерухоме майно іншим особам.

Посилаючись на те, що він визнаний потерпілим в кримінальному провадженні за фактом заволодіння вказаним житлом шляхом шахрайства та ним заявлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, тому він має статус цивільного позивача в кримінальному провадженні, який наділений правом на подання вказаного клопотання, просить про накладення арешту на квартиру дядька, оскільки зазначена нерухома річ набута в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому має ознаки речового доказу в кримінальному провадженні, в інтересах збереження речового доказу та запобігання його подальшому відчуженню.

Заявник та слідчий, належним чином викликані для розгляду клопотання, до суду двічі не з`явилися з невідомих причин, що в силу ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання у їх відсутність.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0003950 від 24.08.2016 року за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 , за фактом заволодіння невідомими особами шляхом шахрайства квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 23.12.2016 року за клопотанням слідчого на вказану квартиру в межах цього кримінального провадження накладений арешт, який скасований на підставі ухвали слідчого судді від 29.08.2023 року за клопотанням власника квартири, що є добросовісним набувачем, у зв`язку з недоцільністю подальшого збереження вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Однією з засад кримінального судочинства в силу ст. 16 КПК України є недоторканість права власності.

Виняток з цього правила становить накладення арешту на майно особи під час здійснення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді, суду.

У відповідності до наведеної суддею засади позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Арешт у відповідності до ст. 131 КПК України є одним з заходів забезпечення кримінального провадження

Стаття 170 КПК України містить поняття, правові підстави та цілі застосування арешту, яким є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З наведених положень кримінального процесуального законодавства випливає, що застосування арешту за наявності для цього підстав покликано забезпечити ефективність та дієвість кримінального провадження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). З метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Окрім того, арешт допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. 4 ч. 2 ст. 170 ЦПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Особи, що мають право звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, перелічені в статті 171 КПК України, у відповідності до якої з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

З наведеного положення кримінального процесуального законодавства випливає, що цивільний позивач має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту лише з метою забезпечення позову.

Між тим потерпілий в кримінальному провадженні просить про накладення арешту задля забезпечення збереження речового доказу, а подання клопотання, продиктованого цією підставою, є прерогативою слідчого або прокурора, як випливає з наведеної слідчим суддею частини першої статті 171 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку про відсутність у ОСОБА_2 процесуального права на звернення до слідчого судді з проханням про накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

З наведеного положення процесуального законодавства випливає, що статус цивільного позивача набуває особа, що зазнала шкоди від кримінального правопорушення та пред`явила в кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування цієї шкоди, тобто пред`явлення цивільного позову є обов`язковою складовою поряд з отриманням шкоди для визначення учасника кримінального провадження як цивільного позивача.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що цивільний позов в ньому не заявлений, більш того, він і не міг бути заявленим, оскільки висування позовних вимог припускає наявність особи, що відповідає за заподіяну шкоду (в більшості випадків такою особою є підозрюваний або обвинувачений), тоді як в означеному кримінальному провадженні з моменту його початку, а саме: з серпня 2016 року, жодній особі не повідомлено про підозру.

Окрім того, як вже зазначено судом, в інтересах забезпечення цивільного позову арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, відповідальної за спричинення шкоди, тоді як ОСОБА_2 клопочеться про накладення арешту на майно, що стало предметом незаконних дій.

З огляду на викладене потерпілий в згаданому кримінальному провадженні, на стадії, в якій воно перебуває в теперішній час, в силу згаданих процесуальних положень позбавлений права подавати клопотання про накладення арешту як з метою забезпечення збереження речового доказу, так і з метою забезпечення відшкодування майнової шкоди (цивільного позову).

Одним з завдань кримінального провадження в силу ст. 2 КПК України є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ст. 1 КПК України).

За вказаних обставин звернення потерпілого з клопотанням про накладення арешту на майно задля забезпечення збереження речових доказів суперечить встановленій процесуальним законодавством процедурі, тому слідчий суддя, яка підпорядковується лише закону, не вбачає жодної процесуальної передумови для задоволення клопотання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту в кримінальному провадженні, слідчий суддя роз`яснює, що цивільні позови, які подані ОСОБА_2 на захист цивільних прав та інтересів та предметом яких є право на зазначене житло, можуть бути забезпеченими за правилами цивільного судочинства, в тому числі накладенням арешту на майно.

Накладення ж арешту за процедурою кримінального провадження, як зазначено слідчим суддею, за вказаних обставин не має під собою процесуального підґрунтя.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Учасниками кримінального провадження, у чию відсутність постановлено цю ухвалу, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1