Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/661/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

(резолютивна частина)

26.10.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000216за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українеця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.05.2022 вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років. На підставі ст.71 ч.1 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25.05.2022 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років 1 місяць

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України, мотивуючи тим, що при ухваленні вироку суд не взяв до уваги та не надав належної оціни всім обставинам справи, поведінці обвинувачуваного. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що його підзахисний вину у скоєному визнав повністю, щиро покаявся визнав всі фактичні обставини, які зазначені в обвинувальному акті. Щире каяття проявилось у примиренні з потерпілою стороною, шляхом повного відшкодування завданої шкоди та в активному сприянні органу досудового розслідування в розслідуванні кримінального провадження. Не взяті до уваги судом першої інстанції і показання засудженого ОСОБА_7 , який повідомив суд, що не має наміру продовжувати злочинну діяльність. За першої можливості вступить до лав Збройних Сил України добровольцем та має бажання захищати суверенітет та територіальну цілісність України в зоні бойових дій. Отже, вважає, що для виправлення ОСОБА_7 було б достатнім призначення покарання із застосуванням звільнення від його відбування з іспитовим строком.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він близько 10.00 год. 09.03.2023 проходив біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 . В цей момент у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а саме на крадіжку належної ОСОБА_9 бензопилу марки «STIHL MS180». Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 , перелізши через паркан, проник на територію домоволодіння ОСОБА_9 та відчинивши вхідні двері, які не були зачинені на замок, проник всередину житлового будинку, звідки таємно, повторно викрав належну ОСОБА_9 бензопилу марки «STIHL MS180», вартість якої становить 3539,40 грн.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами.

Колегія суддів вважає, що дослідивши у сукупності зібрані по кримінальному провадженню докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведено повністю та правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

При цьому, враховуючи те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому колегією суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність достатніх підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, умисних корисливих злочинів, яким завдано майнової шкоди потерпілій, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працюючий, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, однак, раніше судимий.

Згідно з висновком органу пробації вбачається, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, однак вчинення ОСОБА_7 повторного правопорушення показав високий рівень.

Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправляння, та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк.

При цьому, колегія суддів вважає, що наведені у доводах апеляційної скарги інші обставини, що, на думку сторони захисту, пом`якшують призначене ОСОБА_7 покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів та давали б підстави для пом`якшення призначеного покарання, і крім того, були вже враховані судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст.50 КК України. Підстав вважати покарання призначене ОСОБА_7 несправедливим внаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення, як про те просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого, який визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Ті обставини, що обвинувачений має позитивну характеристику, давав зізнавальні показання та щиро покаявся у вчиненому, на переконання колегії суддів, не є підставами застосування при призначенні покарання обвинуваченому положень ст.75 КК України.

Крім того, повторно враховувати обставину у виді визнання вини та щирого каяття, як підставу для застосування ст.75 КК України колегія суддів також не вбачає.

Інших обставин, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, матеріали кримінального провадження не містять.

Водночас, приймаючи до уваги те, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2022 року за ст.185 ч.3 КК України ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, то, оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно призначив йому покарання за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, даним про його особу, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів», рішення у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства», хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням, це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: