Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2004/23
Провадження № 1-в/553/6/2024
У Х В А Л А

Іменем України

04.01.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_4 про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лозиватко Новоархангельского району, Кіровоградської області, освіта середня технічна, одруженого, до засудження непрацюючого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , по даній справі засудженого:

-30.06.2016 року Бабушкінським районним судом м. Москви за п. «б» ч.4 ст. 132 КК РФ до 13 років, за п. «ф» ч.3 ст. 132 КК РФ до 10 років, за п. «ф» ч.3 ст. 131 КК РФ до 10 років, за ч.3 ст. 69 КК РФ до 16 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 28.08.2014 року по 29.06.2016 року, включно.

-Ухвалою від 24.05.2018 року Чигиринського районного суду Черкаської області вирок Бабушкінського районного суду м. Москви від 30.06.2016 року приведено у відповідність із законодавством України, визначено вважати засудженим ОСОБА_4 за ч.3 ст. 153 КК України до 13 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 152 КК України до 10 років позбавлення волі, за ч. 1,2 ст. 70 КК України остаточно до 15 років позбавлення волі, зараховано в строк покарання період з 28.08.2014 року по 29.06.2016 року включно;

-Ухвалою від 27.04.2020 року Придніпровського райсуду м. Черкас згідно ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 28.08.2014 року по 28.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

-Ухвалою від 26.10.2021 року Ленінського районного суду м. Полтави внесено інформацію до Єдиного реєстру осіб засуджениз за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої оосби ,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно дострокового звільнення, посилаючись на те, що останній перебуває в місцях позбавлення волі з 28.08.2014 року. З 13.04.2017 року міру покарання відбував в колоніях РФ. За час відбування покарання характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз, стягнення погашено в законному порядку та мав чотири заохочення.

В клопотанні засуджений також вказував про те, що за період утримання в ДУ «Черкаська установа виконання покарання» характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав. За період утриманні у ДУ «Черкаська виправна колонія №62» характеризувався посередньо, стягнень, заохочень не мав.

За період відбування покарання у ДУ « Полтавська виправна колонія №64», а саме з 28.10.2020 року, характеризується добре, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався 10 (десять) разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку з дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

В клопотанні заявником вказувалось про те, що останній працевлаштований токарем в майстерні по виготовленню дерев`яних виробів.

Поряд з цим, клопотання засудженим обґрунтовано тим, що останній за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень та визнав вину у скоєному злочинів, у вчиненому розкаюється, сплатив повністю завдану злочином шкоду, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу.

При цьому, засудженим в клопотанні вказувалось про те, що на думку останнього він довів свою здатність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки дає підстави зробити висновок, що він готовий до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готовий дотримуватися норм чинного законодавства.

Прокурор при вирішенні даного подання заперечував та вказував про його передчасність, оскільки засуджений ОСОБА_4 характеризується, як особа, яка стала на шлях виправлення, але не довела своє виправлення, оскільки враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, особливу тяжкість вчиненого злочину та значний термін невідбутого засудженим покарання, відповідно прокурор вважав, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, в зв`язку з чим в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

В судовому засіданні представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» при вирішенні даного клопотання покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні.

Поряд з цим, в судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказувала про те, що ОСОБА_4 відбув 2/3 частини покарання та засуджений довів готовність до самокерованої поведінки, аналіз його поведінки на думку захисника дає підстави для висновку, що останній готовий до сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, готовий дотримуватися норм чинного законодавства , тобто є ресоціалізованим.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.

Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.

Таким чином, дане клопотання підлягає розгляду Ленінським районним судом м. Полтави.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 28.08.2014 року.

З 13.04.2017 року міру покарання ОСОБА_4 відбував в колоніях РФ. За час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Мав чотири заохочення.

За період утриманні у ДУ «Черкаська установа виконання покарання» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

За період утриманні у державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 28.10.2020 року міру покарання відбуває в ДУ «Полтавська виправна колонія №64)».

За час відбування покарання у ДУ «Полтавська виправна колонія №64)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався шістнадцять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та Правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Засуджений ОСОБА_4 працевлаштований в майстерні установи по виготовленню дерев`яних виробів, токарем. До праці ставиться задовільно.

Адміністрацією установи засуджений ОСОБА_4 характеризується наступним чином.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.

Засуджений ОСОБА_4 намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Засуджений дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», отримав спеціальність «Столяр» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі.

Відповідно до ст. ст 110, 114 КВК України засуджений підтримує соціально корисні зв`язки з матір`ю, сином, донькою, братом та колишньою дружиною шляхом телефонних дзвінків, отримує від них посилки, зустрічається з ними на короткострокових побаченнях.

Згідно рішення комісії виправної колонії від 03.09.2019 року в зміні умов тримання відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії виправної колонії від 10.03.2022 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Відповідно до рішення комісії виправної колонії від 01.06.2023 року у застосуванні умовно дострокового звільнення відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про заохочення та стягнення виданого ДУ « Полтавська виправна колонія № 64» відносно засудженого ОСОБА_4 , засуджений має одне стягнення у вигляді попередження, яке накладене за невиконання законних вимог представника адміністрації, яке погашене у встановленому законом порядку та має 16 заохочень.

Відповідно до довідки, виданої адміністрацією установи ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» заробітна плата нарахована ОСОБА_4 за фактично відпрацьовані місяці роботи за період з листопада 2020 року по вересень 2023 року становить в сумі 11 859 грн. в тому числі: за листопад, грудень 2020 року засудженому нараховано заробітну плату в сумі 345,74 грн.; за січень, лютий, березень, квітень, травень 2021 року в сумі 1542,86 грн.; за 12 місяців роботи у 2022 році у сумі 6 829,75 грн.; за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2023 року у сумі 3 141,65 грн..

Відповідно до вказаної вище довідки засуджений ОСОБА_4 має виконавчі листи на користь КП «Чигирин» в сумі 2 875,41 грн., утримано в сумі 1996,73 грн., в тому числі по заяві 1875,41 грн. Стягнення на судові витрати не проводились ( а.с.34).

Поряд з цим, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в періо часу з 01.11.2020 року по 01.06.2021 року був працевлаштований в майстерні установи по виготовленню сувенірної продукції, а також на безоплатній основі , згідно ст. 118 КВК України добровільно, за власною ініціативою залучався до додаткових неоплачуваних робіт та активно приймав участь у благоустрої установи, до праці та до виконання покладених на нього обов`язків ставився сумлінно, з поставленими задачами справлявся; у період часу з 01.06.2021 року по 01.01.2022 року був працевлаштований на безоплатній основі і майстерні установи по виготовленню сувенірної продукції, а також на безоплатній основі, згідно ст. 118 КВК України, добровільно, за власною ініціативою залучався до додаткових неоплачуваних робіт і активно приймав участь по благоустрою установи, до праці та до виконання покладених на нього обов`язків ставився сумлінно, з поставленими задачами справлявся; з 01.01.2022 року по теперішній час засуджений ОСОБА_4 працевлаштований в майстерні установи по виготовленню сувенірної продукції, а також на безоплатній основі, згідно ст. 118 КВК України, добровільно, за власною ініціативою залучався до додаткових неоплачуваних робіт та активно приймав участь по благоустрою установи, до праці та до виконання покладених на нього обов`язків ставився сумлінно, за поставленими задачами справлявся ( а.с.35).

Статтею 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від N 10 від 26.12.75 «Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» визначено, що суди, вирішуючи питання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання або про заміну

невідбутої частини покарання більш м`яким, повинні забезпечити строго індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані лише до тих засуджених, які, відбувши передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці, а особи, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, крім того, й чесним ставленням до навчання довели своє виправлення.

Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час відбування всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстав вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Вирішуючи дане питання суд насамперед враховує, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, які відносяться до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи, а саме власної доньки обвинуваченого.

Згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Москви від 30.06.2016 року та Узвали Судової колегії по кримінальним справам Московського міського суду м. Москви від 28.02.2017 року засуджений ОСОБА_4 вину не визнав та заперечував причетність до вказаного особливо тяжкого злочину, вчиненого по відношенню до неповнолітньої особи.

В ході судового розгляду даного подання засуджений ОСОБА_4 підтвердив свою позицію, яку він займав під час судового розгляду кримінального провадження в першій та апеляційних судових інстанціях, вказуючи на те, що вказане кримінальне обвинувачення відносно нього було сфабриковано.

Крім того, як вбачається з досліджених судом матеріалів, поведінка ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі не була бездоганнною.

Так, під час відбування покарання в колоніях та місцях утримання РФ останній мав стягнення.

Після приведення рішенння іншої держави у відповідність до законодавства України, в колоніях та місцях утримання Черкаської області, поведінка останнього також не була бездоганною, так як протягом майже 3 - х років відбуття призначеної міри покарання засуджений взагалі не мав заохочень, характеризувався посередньо.

Під час відбуття покарання в ДУ "Полтавська виправна колонія "№ 64" ОСОБА_4 також мав одне стягнення.

Разом з цим, за весь період часу відбуття покарання в ДУ "ПВК №64" з 28.10.2020 року по теперішній час, адміністрацією колонії було відмовлено в застосуванні будь-яких пільг щодо пом`якшення умов чи строку відбування покарання, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Вказані рішення установи відбування покарання не були оскаржені засудженим в установленому порядку, що свідчить про згоду ОСОБА_4 з даними рішеннями, в тому числі і з низькою оцінкою ступеня його виправлення, яка є недостатньою для застосування відносно нього пільг, передбачених законодавством, в тому числі і умовно - дострокового звільнення.

Суд звертає увагу, що лише протягом останніх трьох років засуджений відбуває покарання в ДУ "ПВК №4", що є недостатнім для того щоб отримати остаточні та беззаперечні висновки щодо виправлення засудженого ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості злочинів, за які останній засуджений та фактичних обставин вчинення цих злочинів.

Крім того, судом також звертається увага, що в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 перебуває з кінця серпня 2014 року, і значна частина до строку призначеного покарання була зарахована судами з урахуванням строку попереднього ув`язнення в порядку ст. 72 КК України з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в загальній сукупності становить близько 3-х років, а один рік позбавлення волі взагалі було виключено з остаточного покарання призначеного останньому вироком іншої держави, в результаті приведення його у відповідність до закодавства України.

Таким чином, вказані обставини встановлені в судовому засіданні, надають суду беззаперечно вважати, що засуджений ОСОБА_4 на даний час є суспільно-небезпечною особою, свою провину протягом відбутого строку покарання не спокутав, належних висновків для себе не зробив, що в свою чергу вказує про те, що останній не здатен до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства, а відтак не можливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.

Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися самим ОСОБА_4 та не були спростовані стороною захисту будь-якими доказами в установленому законом порядку.

Суд констатує, що відсутність в поведінці засудженого ОСОБА_4 послідовних, кардинальних позитивних змін свідчить також і про його незадовільне відношення, саме на час вирішення даного питання, до спокутування своєї провини за скоєне ним, а відтак і до самого протиправного вчинку, за вчинення якого останній і відбуває призначене судом покарання, що також вказує про відсутність на даний час правових підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Крім того, в ході судового розгляду даного клопотання, судом встановлено, що ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставлення до праці не довів своє виправлення та його поведінка не змінилась, не покращилась після прийняття рішення адміністрацією установи відбування покарання засудженим від 01.06.2023 року, про відмову у застосуванні умовно дострокового звільнення відносно ОСОБА_4 ..

Вказані висновки суду підтверджуються і позицією в судовому засіданні самого засудженого ОСОБА_4 ..

Таким чином, суд констатує, що сам засуджений ОСОБА_4 на даний час не впевнений в своїй правомірній та належній поведінці після звільнення з місць позбавлення волі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, оскільки за весь період перебування у місцях позбавлення волі з 28 квітня 2014 року поведінка останнього змінилась на кращу лише з 2019 року, що підтверджується довідкою про стягнення та заохочення відносно засудженого. При цьому, судом приймається до уваги той факт, що зважаючи на значний термін призначеного остаточного покарання - 15 років позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_4 виявив бажання працювати лише з кінця 2020 року, що не є належним та не вказєу на самокеровану поведніку останнього з самого початку відбуття покарання.

З огляду на вищевикладене, на теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями лише намагається стати на шлях виправлення, приймаючи до уваги той факт, що винним себе у вчиненні злочинів, кваліфікованих за ч.3 ст. 153, ч.2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України, повністю не визнає, мотивуючи свою позицію тим, що він не вчиняв протиправних дій.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч.2 ст. 81 КК України) та формальної (ч.3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності, якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню про умовно-дострокове звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Суд констатує, що за весь період перебування у місцях позбавлення волі з 2014 року поведінка ОСОБА_4 змінилась в бік покращення.

З огляду на встановлені судом обставини, а саме наявність очевидного та однозначного неналежного ставлення засудженого ОСОБА_4 під час всього строку відбуття покарання: до скоєного ним особливо тяжкого злочину, праці, а також відсутності в поведінці останнього належного ступеню виправлення, необхідного для його умовно-дострокового звільнення, свідчить про відсутність, станом на липень 2023 року, тобто на час звернення з даним клопотанням до суду, у засудженого правових підстав для ініціювання питання про умовно-дострокове звільнення останнього, оскільки жодна з двох обов?язкових підстав (матеріальна та формальна), необхідних для застосування умовно-дострокового звільнення особи, в поведінці засудженого ОСОБА_4 наявні не були, що очевидно позбавляє суд можливості ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

На теперішній час суд приходить до переконливого висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями лише намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він на даний час досяг належного ступеня виправлення, безумовного і достатнього, для його умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі.

У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, необхідний більш тривалий час.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до переконання, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, в зв?язку з чим ОСОБА_4 не підлягає умовно-достроковому звільненню, а відтак клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення останнього, до задоволення не підлягає, як безпідставне та передчасне.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1