Провадження № 1-кс/752/593/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м.Києва про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № №0000097 від 12.05.2023, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Черкаси Черкаської області, неодружений, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000097 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Клопотання погодив прокурор Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 . Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000097 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше травня 2022 року, у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які достовірно знаючи про введення воєнного стану в країні, оголошення загальної мобілізації та порядку виїзду осіб чоловічої статі за кордон, виник спільний злочинний умисел, направлений на організацію з корисливих мотивів незаконного переправлення громадян України чоловічої статі через державний кордон України, шляхом отримання військовозобов`язаними за грошову винагороду завідомо неправдивого висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

Відповідно до розробленої ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 схеми, підшукані останнім громадяни України чоловічої статі, які підпадають під загальну мобілізацію та не маючи законних підстав для перетину державного кордону України, проте бажаючі його перетнути, під час дії воєнного стану та загальної мобілізації за грошову винагороду, розмір якої визначається особисто учасниками злочинної схеми, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в залежності від віку такої особи, через останнього надають заздалегідь обумовлений перелік документів та винагороду у вигляді грошових коштів, які ОСОБА_5 розподіляє з ОСОБА_8 , а остання будучи старшою медичною сестрою в Центрі первинної медико-санітарної допомоги №1 Дарницького району м. Києва, використовуючи свої зв`язки у медичних установах міста Києва та Київської області у виготовленні фіктивних діагнозів з хворобами, за попередньою домовленістю вказує де, коли та за яких обставин, умов громадяни України, бажаючі перетнути державний кордон України, повинні прибути до неї з метою організації подальшого проходження фіктивної військово-лікарської комісії та отримання завідомо неправдивого висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, які надають право перетину державного кордону України під час дії воєнного стану.

Так, у невстановлений органом досудового розслідування точний час та місці, але не пізніше 22 лютого 2023 року, ОСОБА_7 через інтернет - месенджер «Telegram» зі свого власного номера мобільного телефону НОМЕР_1 почав листування з ОСОБА_5 , за номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який перебуває у власності останнього, а саме щодо діагнозів, проходження МСЕК, контакти осіб «на зняття з військового обліку фото паспортів, військових квитків, РНОКПП, виписні епікризи, довідки про реєстрацію місця проживання, з метою оформлення, проходження фіктивної військово-лікарської комісії через ОСОБА_8 та отримання завідомо неправдивого висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, які надають право перетину державного кордону України під час дії воєнного стану, а саме щодо громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у подальшому отримавши та використовуючи вищевказані завідомо неправдиві документи про непридатність до військової служби, 19.08.2023 через пункт пропуску «Угринів» Державної прикордонної служби України незаконно перетнув державний кордон України.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час дії воєнного стану сприяли усуненням перешкод незаконно перетнути державний кордон України військовозобов`язаному громадянину України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1, 2, 5 частини 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування.

На підставі зазначеного слідчий просить застосувати щодо підозрюваногоОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, строком на 55 діб, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначив, що матеріалами, долученими до клопотання, підозра ніяким чином не обґрунтовується. Докази причетності ОСОБА_5 до обставин кримінального провадження відсутні. Також захисник послався на необґрунтованість та недоведеність ризиків, про існування яких вказано стороною обвинувачення у клопотанні, вказавши що такі ризики відсутні повністю. ОСОБА_5 має постійне місце проживання в м. Бровари в Київській області, позитивно характеризується за місцем проживання, не переховується від слідства, з`являється на виклики. На підставі зазначеного захисник просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час. В разі якщо слідчий суддя дійде висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчими СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000097 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленоїОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, щоОСОБА_5 міг вчинитизазначений вище злочин.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, щоОСОБА_5 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у слідчого судді матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Заперечення захисника головним чином зводяться до оцінки обґрунтованості підозри та наявності у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюєтьсяОСОБА_5 , особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Також прокурором доведено наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Такий ризик є обґрунтованим, оскільки з огляду на стадію кримінального провадження, наразі органом досудового не віднайдені всі речі та документи, які мають доказове значення у кримінальному провадженні,ОСОБА_5 може здійснити спроби вчинити дії, спрямовані на знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей, які можуть вказувати на його причетність до кримінального правопорушення, та які мають доказове значення для досудового розслідування.

Разом з цим, з урахуванням критеріїв, що мають враховуватися при встановленні наявності того чи іншого ризику, на які наявне посилання вище, слідчий суддя дійшов висновку, що обставини, на які слідчий посилався в клопотанні в обґрунтування наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, у зв`язку із чим цей ризик не враховується слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік підозрюваного, стан здоров`я, сімейний стан (не одружений), матеріальний стан (офіційно не працюючий), раніше не судимий.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину та доведених стороною обвинувачення двох ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, які доведені прокурором у судовому засіданні.

У зв`язку із цим, у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід відмовити.

Оскільки при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не довів обставину, передбачену пунктом 3 ч. 1 цієї статті, то слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 194 КПК України, враховуючи встановлені обставини, наведені вище, щодо вчинення кримінального правопорушення та особи підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покладання на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, з передбаченого частиною п`ятою цієї статті переліку.

Слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним прокурором ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання покладених на підозрюваногоОСОБА_5 обов`язків, є необхідним та достатнім застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Також у відповідності до положень ч.5 ст. 194 КПК України, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При визначенні строку, на який на підозрюваного покладаються зазначені вище обов`язки, з передбаченого ч. 5 ст. 195 КПК України переліку, слідчий суддя враховує, що обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а також те, що досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, зазначені вище обов`язки слід покласти на підозрюваного в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.03.2024 включно.

Керуючись статтями 132, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто по 12.03.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва.

Строк дії ухвали до 12.03.2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1