Справа № 357/8349/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

здійснивши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002790, яке внесене до ЄРДР 07 червня 2023 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лосятин, Васильківський район, Київська область, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до обмеження волі строком на 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20, 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

1.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

2.Діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

3.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 , 07 червня 2023 близько 12.00 год. вирішив придбати наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту. Реалізуючи свої наміри ОСОБА_4 зайшов до мобільного додатку «Телеграм» та написав повідомлення особі на ім`я « ОСОБА_6 » та домовився про придбання наркотичного засобу - «метадон» 0,25 г. за гроші в розмірі 300 гривень.

Отримавши від невстановленої особи реквізити платіжної системи ОСОБА_4 з метою придбання наркотичного засобу - «метадону» перевів на вказаний особою рахунок, гроші в сумі 300 гривень, після чого отримав адресу місця знаходження так званої «закладки».

Продовжуючи реалізацію свого наміру ОСОБА_4 дотримуючись попередньої домовленості з особою, щодо якої здійснюється інше досудове розслідування,07 червня 2023 року,близько13.00год., прибувдомагазину, розташованого за адресою: бульвар Олександрійський, 133, місто Біла Церква Київської області, де посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону населення, всупереч вищевказаних положень, незаконно придбав-забрав згорток з вмістом кристалоподібної речовини наркотичного засобу - «метадон».

Надалі за зовнішніми ознаками переконався, що знайдена ним речовина є наркотичним засобом, а саме «метадоном», оскільки в минулому мав досвід вживання, поклав знайдену ним речовину до правої кишені штанів, де почав зберігати для власного вживання без мети збуту.

Після цього, 07 червня 2023 року близько 13 години 20 хвилини, перебуваючи поблизу будинку № 133 по бульварі Олександрійському м. Біла Церква, Київської області, ОСОБА_4 зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу предметів та речовин.

В подальшому, в ході особистого обшуку у ОСОБА_4 з правої кишені штанів виявлено та вилучено згорток із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - «метадон» (фенадон), масою 0,150 г., який ОСОБА_4 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати, по можливості звільнити від відбування покарання.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , а саме: щире каяття.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу від 1 000 (однієї тисячі) до 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2 (двох) років, або арешту на строк до 6 (шести) місяців, або обмеження волі на строк до 5 (п`яти) років.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини його вчинення, масу наркотичного засобу, який він зберігав, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, на обліку військовозобов`язаних перебуває, як не розшуканий, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, можливе шляхом призначення покарання, у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Суд вважає, що призначення покарань у виді штрафу, виправних робіт ОСОБА_4 неможливе, оскільки він не працевлаштований, доказів наявності у нього будь-яких джерел доходу немає.

Суд вважає, що призначення покарання у виді арешту, з огляду на дані про особу ОСОБА_4 не сприятиме досягненню мети, передбаченої у ст. 50 КК України.

Судом установлено, що згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року, ОСОБА_4 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, до обмеження волі на строк 3 (три) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків передбачених ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

Отже, кримінальне правопорушення за цим вироком, вчинене ОСОБА_4 у період відбуття ним іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, до завершення іспитового строку, визначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року, суд визначає йому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати 1 (один) день його попереднього ув`язнення - у строк відбутого покарання, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні обмеження волі.

Судом підстав, передбачених КК України, для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, не установлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 07 червня 2023 року, визнані речовими доказами: мобільний телефон марки «Honor», модель «DUA-L22», номер телефону: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року, на вказаний телефон накладений арешт.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд арешт скасовує, а відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, мобільний телефон повертає власнику ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 07 червня 2023 року, визнані речовими доказами: зразки букального епітелію, що вилучені на ватні палички у ОСОБА_4 та поміщено в 5 паперових конвертів.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 27 червня 2023 року, визнані речовими доказами: кристалоподібна речовина білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (маса 0,150 г) та дифенгідрамін.

Суд, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, ухвалює рішення про знищення вказаних речових доказів.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, висновок експерта від 26 червня 2023 року № СЕ-19/111-23/29687-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 1912 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки прокурором такого клопотання не заявлялося.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання призначеного цим вироком, невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 один день його попереднього ув`язнення: 07 червня 2023 року - у строк відбутого покарання, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1912 грн.

Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року, - скасувати.

Речові докази:

1) мобільний телефон марки «Honor», модель «DUA-L22», номер телефону: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , - повернути власнику ОСОБА_4 ;

2) зразки букального епітелію, що вилучені на ватні палички у ОСОБА_4 та поміщено в 5 паперових конвертів, кристалоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (маса 0,150 г) та дифенгідрамін, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області