Справа 303/8173/20
№ 1-кп/303/298/21
У Х В А Л А

про проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи

26 грудня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Мукачеві клопотання прокурора про проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0002504, внесеному до ЄРДР 28.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.140 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3

- захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

На розгляді у Мукачівському міськрайонному суді знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.140 КК України.

В судовому засіданні, під час судового розгляду (дослідження документів, допиту свідків та експертів), стороною обвинувачення прокурором заявлено клопотання про проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0002504, внесеному до ЄРДР 28.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.140 КК України.

Клопотання сторони обвинуваченняу про проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні мотивовано тим, що « ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: так, 27 жовтня 2018 року о 07 годині 35 хвилин до приймального відділення ОДЛ м.Мукачево звернувся малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зі скаргами на підвищену температуру тіла, висипку, нудоту, блювання, рідкий стілець. В цей же час, лікарем приймального відділення ОСОБА_8 хворий ОСОБА_7 був оглянутий під час чого встановлений діагноз: «Кір період висипання, інтоксикаційний синдром» та призначено обстеження (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, біохімія крові, рентгенографія органів грудної клітки, УЗД органів черевної порожнини), що згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 234/19 від 18.05.2020 в цілому було правильним та призначено ОСОБА_7 антибактеріальну, інфузійну та симптоматичну терапію та відразу госпіталізовано до інфекційного відділення ОДЛ.

В подальшому, після переведення малолітнього ОСОБА_7 з приймального відділення до інфекційного відділення, біля 09:00 години, останнього було оглянуто лікарем-інфекціоністом ОСОБА_3 , і на момент огляду малолітній ОСОБА_7 перебував у важкому стані з вираженим інтоксикаційним синдромом та наднирковою недостатністю, протягом декількох годин (до 11:00 год.), і при надходженні у такому стані лікарю ОСОБА_3 давало підстави відразу ініціювати переведення його до відділення анестезіології та інтенсивної терапії (надалі - ВАІТ), де надання медичної допомоги мало здійснюватися згідно «Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах», затвердженому МОЗ України від 31.08.2004 року №437 ( далі Протокол ), або ж розпочати лікування згідно вказаного протоколу в умовах інфекційного відділення до переведення у ВАІТ. Невиконання вказаних вимог, згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи, є лікування дитини в порушення Протоколу, а переведення ОСОБА_7 до відділення ВАІТ лише об 11 годині, є несвоєчасним, та є недоліком надання медичної допомоги.

Разом з тим, під час перебування у інфекційному відділенні згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи, лікуючим лікарем ОСОБА_3 , було змінено тактику лікування призначеного лікарем приймального відділення та не велися щоденникові записи з відображенням стану на момент надходження до інфекційного відділення (з вимірюванням рівня артеріального тиску, температури, частоти пульсу, дихання, сатурації кисню, діурезу, результатів перкусії грудей, аускультації легень тощо), так і послідовності зміни стану хворого протягом всього періоду його перебування в цьому відділенні із зазначенням відповідної лікувальної тактики. Також на хворого не був заведений «Листок лікарських призначень». Відсутність цих даних не дозволяє встановити, коли саме, та у зв`язку з чим хворому вводилися препарати, відмічені у «Перевідному епікризі», що був заповнений в інфекційному відділенні (дексаметазон 1,0, преднізолон 1,0, анальгін 1,0, дімедрол 1,0, папаверін 1,5, реополіглюкін 200,0), а також з якої причини йому не проводилося лікування, призначене у приймальному відділенні (цефтріаксон по 1г.х2р/д, лінекс, реосорбілакт 150мл. в/в, фіз. розчин ІООмл. + метоклопрамід в/в, глюкоза 5% ІООмл. + рибоксин 2,0 в/в, анальгін + дімедрол + папаверін по 1,2 в/м, ніфуроксазид). При цьому застосування реополіглюкіну було неадекватним, оскільки для інфузії слід використовувати кристалоїди, а також те, що при високій температурі замість анальгіну застосовуються інші жарознижуючі препарати, наприклад парацетамол в/в.

Після переведення дитини 27.10.2018 об 11:00 год. з інфекційного відділення у ВАІТ о 16 годині 30 хвилин була констатована біологічна смерть ОСОБА_7 .

Отже, Лікарем-інфекціоністом ОСОБА_3 , 27.10.2018 в період часу з 09:00 год. по 11:00 год., перебуваючи в інфекційному відділенні Обласної дитячої лікарні за адресою м. Мукачево, вул. І.Франка, 39, згідно висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи, не переведенням малолітнього ОСОБА_7 у BAIT за наявності показів відразу після надходження до інфекційного відділення, відсутністю у інфекційному відділенні динамічного спостереження за перебігом стану хворого, неадекватністю медикаментозної терапії, недотриманням вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004р. №437, яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах», в комплексі призвело до настання смерті ОСОБА_7 та перебуває у причинному зв`язку із настанням смерті.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 2 ст. 140 КК України.

Прокурором затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадження та скеровано за підсудністю до Мукачівського міськрайонного суду.

Із медичної карти стаціонарного хворого № 9803 відомо, що ОСОБА_7 27.10.18р. о 07:35 надійшов до ОДЛ м. Мукачева та був оглянутий лікарем приймального відділення, який відмітив «...скарги при надходженні на підвищену температуру тіла, висипку, нудоту, блювання, рідкий стілець. Хворіє з 22.10.18р. Лікувався амбулаторно, стан погіршився звернулися в ОДЛ...Не щеплений. Загальний стан дитини середнього ступеня важкості. Температура 38,4. Зів гіперемований, набряклий, язик вологий. Шкіра червона, спостерігається висипка на всьому протязі. В легенях дихання ослаблене, хрипи не вислуховуються...Стілець Зр/д рідкий, діурез знижений...».

Лікарем приймального відділення було встановлено діагноз: «Кір період висипання, інтоксикаційний синдром», (не вказавши форму перебігу кору), та призначено обстеження (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, біохімія крові, рентгенографія органів грудної клітки, УЗД органів черевної порожнини), що в цілому було правильним. Лікар призначив ОСОБА_7 антибактеріальну, інфузійну та симптоматичну терапію і госпіталізував його до інфекційного відділення.

Як вбачається з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_7 після переведення з приймального відділення, знаходився в інфекційному відділенні протягом кількох годин (до 11:00), проте лікуючим лікарем не велися щоденникові записи з відображенням стану на момент надходження до інфекційного відділення (з вимірюванням рівня артеріального тиску, температури, частоти пульсу, дихання, сатурації кисню, діурезу, результатів перкусії грудей, аускультації легень тощо), так і послідовності зміни стану хворого протягом всього періоду його перебування в цьому відділенні із зазначенням відповідної лікувальної тактики. Також на хворого не був заведений «Листок лікарських призначень». Відсутність цих даних не дозволяє встановити, коли саме, та у зв`язку з чим хворому вводилися препарати, відмічені у «Перевідному епікризі», що був заповнений в інфекційному відділенні (дексаметазон 1,0, преднізолон 1,0, анальгін 1,0, дімедрол 1,0, папаверін 1,5, реополіглюкін 200,0), а також з якої причини йому не проводилося лікування, призначене у приймальному відділенні (цефтріаксон по 1г.х2р/д, лінекс, реосорбілакт 150мл. в/в, фіз. розчин ЮОмл. + метоклопрамід в/в, глюкоза 5% ЮОмл. + рибоксин 2,0 в/в, анальгін + дімедрол + папаверін по 1,2 в/м, ніфуроксазид). При цьому можна відмітити, що застосування реополіглюкіну було неадекватним, оскільки для інфузії слід використовувати кристалоїди, а також те, що при високій температурі замість анальгіну застосовуються інші жарознижуючі препарати, наприклад парацетамол в/в.

Також, у вищевказаному «Перевідному епікризі» зазначено, що Кампов «...поступив до інфекційного відділення у важкому стані з вираженим інтоксикаційним синдромом та наднирковою недостатністю». Надходження хворого в такому стані до інфекційного відділення, давало підстави відразу ініціювати переведення його до відділення анестезіології та інтенсивної терапії (BAIT), де надання медичної допомоги мало здійснюватись згідно «Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах», затвердженому наказом МОЗ України від 31.08.2004р. №437, або розпочати лікування згідно вказаного протоколу в умовах інфекційного відділення, до переведення до BAIT. В даному випадку, лікування дитини не відповідало протоколу, а переведення було здійснено лише об 11:00, тобто несвоєчасно, та є недоліком надання медичної допомоги.

Більш того, надходження ОСОБА_7 , у важкому стані до інфекційного відділення, вказує також на те, що у такому ж стані хворий був і на період його огляду у приймальному відділенні, і вже на той час потребував переведення до BAIT, де надання медичної допомоги мало здійснюватись згідно з «Протоколом надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах», затвердженим наказом МОЗ України від 31.08.2004р. №437., а не до інфекційного відділення. Проте, як вже було вказано вище, лікарем приймального відділення хворий був недообстежений, загальний стан його був недооцінений, і дитина з приймального відділення до BAIT переведена не була, що є недоліками надання медичної допомоги.

Після переведення дитини 27.10.18 об 11.00 год. з інфекційного відділення у BAIT лікарем цього відділення відмічені скарги на оніміння нижніх кінцівок, оніміння язика та нижньої щелепи, порушення ковтання, зазначено «...стан хлопчика дуже важкий з тенденцією до погіршення (дитина міняється на очах в гіршу сторону). Важкість стану обумовлена неврологічними розладами, ДН, ССН, інтоксикацією. В свідомості, енцефалопатичний. Шкірні покриви блідо-сині (масивні зливаючі підшкірні крововиливи на всьому тілі окрім лиця). Кінцівки холодні на дотик. Сатурацію кисню не можна визначити. Т-36.0. Дихання прослуховується з обох сторін, але дещо ослаблене, в акті дихання бере участь додаткова мускулатура. ЧД 36 за хвилину. Серцева діяльність ритмічна, тони ослаблені. ЧСС 120 за хв. AT 70/28 мм.рт.ст. Живіт м`який. Печінка +3см. Діурезу при огляді не було» та встановлено діагноз «Кір період висипання. Інфекційно-токсичний шок. ДВС-синдром III фаза. Множинні крововиливи (підшкірні, внутрішні органи, наднирники). Гостра надниркова недостатність. Гіпоксично-токсична енцефалопатія. Набряк мозку з вклиненням стовбурових відділів. ДН ІІІст. ССН ІІІст. Двобічна гіпостатична геморагічна пневмонія.». Такий стан дитини потребував негайної інтубації та переведення хворого на штучну вентиляцію легень (ШВЛ), налагодження доступу до центральних вен для проведення інфузійної та антибактеріальної терапії, а також ретельного динамічного спостереження за перебігом стану хворого, у відповідності до «Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах», затвердженого наказом МОЗ України від 31.08.2004р. №437. Проте дитина на ШВЛ переведена не була, а призначене медикаментозне лікування було неадекватним - обсяг інфузійної терапії для лікування септичного шоку був недостатнім; симпатоміметик дофамін вводився в малій дозі та не забезпечував підтримання нормальної гемодинаміки, а інші сим патом іметики не застосовувалися; введення маніту, за наявності у хворого інтоксикації та зниженого тиску, було протипоказаним, оскільки в таких умовах цей препарат посилює розвиток набряку головного мозку. Крім того, в «Листі інтенсивного спостереження та лікування», який заповнювався в реанімаційному відділенні, відсутні відомості щодо погодинного вимірювання артеріального тиску, діурезу, сатурації кисню, кислотно - основного стану, що свідчить про відсутність динамічного нагляду за перебігом стану дитини і є недоліком надання медичної допомоги.

Слід зауважити, що дитина о 12:10 в умовах BAIT була оглянута неврологом, який відмітив дуже важкий стан, наявність спутаної свідомості, в`ялої фотореакції, відсутність сухожилі-них рефлексів та встановив діагноз: «Токсична енцефалопатія, інфекційно- токсичний шок. Набряк головного мозку з задіянням стовбурових структур». Така оцінка стану хворого неврологом свідчила про необхідність негайної його інтубації та переведення на ШВЛ, проте це було зроблено лише о 1400, тобто несвоєчасно, що є недоліком надання медичної допомоги.

В записі за 27.10.18р. о 16:00 - 16:30 вказано, що загальний стан хворого вкрай важкий, критичний, свідомість відсутня - кома III, брадикардія (ЧСС 30 - 26), артеріальний тиск не визначається, реанімаційні заходи не мали ефекту і о 16:30 була констатована біологічна смерть.

Виходячи з клінічного перебігу захворювання, даних судово - медичної експертизи трупа («Висновок експерта» №323/18 від 29.10. - 29.12.18р.) та результатів вивчення в ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» гістологічних препаратів внутрішніх органів («Висновок експерта» №6 від 13.02.2020р.), причиною смерті ОСОБА_7 , стало гостре вірусне захворювання кір з розвитком інфекційно-токсичного (септичного) шоку, поліорганної недостатності, геморагічного синдрому.

Слід відмітити, що за умови більш ранньої госпіталізації ОСОБА_7 , та надання в умовах стаціонару необхідної спеціалізованої медичної допомоги, життя його могло бути збережене. Крім того, на момент надходження до лікарні 27.10.18р. о 07:35 шанси на збереження життя хворого, не виключено ще були, але через відсутність належної медичної допомоги з перебігом часу прогресивно зменшувались.

Виходячи з вищевикладеного, експерти Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» у своєму висновку №234/19 від 18.05.2020 прийшли до заключення, що настання смерті ОСОБА_7 обумовлене комплексом недоліків, допущених на всіх етапах надання медичної допомоги, у тому числі в інфекційному відділенні, а саме: непереведенням дитини у BAIT за наявності показів відразу після надходження до інфекційного відділення, відсутністю у інфекційному відділенні динамічного спостереження за перебігом стану хворого, неадекватністю медикаментозної терапії, недотриманням вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004р. №437, яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах». Між комплексом допущених недоліків надання медичної допомоги і настанням смерті ОСОБА_7 вбачається «причинний зв`язок».

Поряд з цим, у вказаному висновку відсутні дані яких саме вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» необхідно було дотриматися у інфекційному відділенні лікарю після ініціювання питання про переведення дитини до ВАІТ до безпосереднього переведення до ВАІТ та чи вплинув факт недотримання у інфекційному відділенні лікарем вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 не конкретизовано чи відповідали дії лікаря ОСОБА_3 вимогам Протоколу діагностики та лікування кору в дітей, затвердженого Наказом МОЗ України «Про затвердження Протоколу діагностики та лікування інфекційних хвороб у дітей» від 09.07.2004 № 354 та вимогам наказу МОЗ України від 31.08.2004р. № 437 яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах». Також , не з`ясовано яким медикаментозним лікуванням в інфекційному відділенні вдалося б уникнути настання смерті дитини в тих умовах розвитку захворювання, що вказані у медичній карті стаціонарного хворого № 9803 та чи можна було попередити смерть ОСОБА_7 , враховуючи його стан здоров`я на момент надходження до лікарні 27.10.2018 о 07.30, при наявності належної медичної допомоги в інфекційному відділенні ОДЛ м.Мукачева. Необхідно також встановити чи вплинув факт неведення щоденникових записів з відображенням стану дитини на момент надходження до інфекційного відділення (з вимірюванням артеріального тиску, температури, частоти пульсу, дихання, сатурації кисню, діурезу, результатів перкусії грудей, аускультації легень) і послідовності зміни стану хворого протягом всього періоду його перебування в інфекційному відділенні із визначенням відповідної лікувальної тактики на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 .

Крім того, для проведення комісійної судово-медичної експертизи Державною установою «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» не було залучено лікаря-інфекціоналіста, а наведені у клопотанні питання стосуються саме лікарів інфекційного відділення.

Відповідно до ч.1 ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. (ч. 1 ст. 242 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 243 КПК України - експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (п.1.2.14) Згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи.

З урахуванням наведеного, а також того, що експертний висновок Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» за №234/19 від 18.05.2020 є неповним, що унеможливлює вірно встановити всі фактичні обставини кримінального правопорушення, а також у зв`язку з встановленими судом додатковими обставинами та необхідності отримання відповіді на нові запитання, приймаючи до уваги, що для забезпечення повноти доказів з метою об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, що мають значення, виникла необхідність у проведенні додаткової комісійної експертизи проведення якої доручити тій самій експертній установі. Сторона обвинувачення, ПРОСИТЬ:

1.Доручити експертам Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 9), провести додаткову комісійну судово-медичну експертизу.

Клопотати перед експертною установою про залучення до комісії лікаря-інфекціоналіста.

2. На вирішення додаткової комісійної судово-медичної експертизи прошу поставити такі питання:

2.1. Яких конкретно вимог (з посиланням на пункти та заходи) наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» необхідно було дотриматися у інфекційному відділенні лікарю після ініціювання питання про переведення дитини до ВАІТ до безпосереднього переведення до ВАІТ;

2.2. Чи вплинув факт недотримання у інфекційному відділенні лікарем вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 .?

2.3. Чи відповідали дії лікаря ОСОБА_3 вимогам Протоколу діагностики та лікування кору в дітей, затвердженого Наказом МОЗ України «Про затвердження Протоколу діагностики та лікування інфекційних хвороб у дітей» від 09.07.2004 № 354 та вимогам наказу МОЗ України від 31.08.2004р. № 437 яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах» ?

2.4. Яким медикаментозним лікуванням в інфекційному відділенні вдалося б уникнути настання смерті дитини в тих умовах розвитку захворювання, що вказані у медичній карті стаціонарного хворого № 9803?

2.5. Чи вплинув факт неведення щоденникових записів з відображенням стану дитини на момент надходження до інфекційного відділення (з вимірюванням артеріального тиску, температури, частоти пульсу, дихання, сатурації кисню, діурезу, результатів перкусії грудей, аускультації легень) і послідовності зміни стану хворого протягом всього періоду його перебування в інфекційному відділенні із визначенням відповідної лікувальної тактики на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 .?

2.6. Чи можна було попередити смерть ОСОБА_7 , враховуючи його стан здоров`я на момент надходження до лікарні 27.10.2018 о 07.30, при наявності належної медичної допомоги в інфекційному відділенні ОДЛ м.Мукачева ?

5. У разі необхідності експертам на вивчення надати матеріали кримінального провадження.»

У судовому засіданні прокурор та представник потерпілого клопотання підтримали, просили задоволити, оскільки встановити істину у справі неможливо без спеціальних знань та проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи. При цьому, виникла потреба у коригуванні покладених перед експертами запитань.

Обвинувачена та її захисник проти задоволення клопотання вцілому не заперечили, посилаючись на те, що сторона захисту вважає за необхідне також поставити ряд запитань на вирішення експертів, які на їх думку більш детально дадуть можливість встановити істину у справі та діях лікаря інфекційного відділення ОСОБА_3 . При цьому, сторона захисту подала письмове клопотання (додається) та просить, з урахуванням викладеного у клопотанні, з метою уникнення сумнівів щодо об`єктивного та неупередженого проведення додаткової експертизи, доручити проведення додаткової судово-медичної експертизи - експертам Державної установи - закладу охорони здоров`я Харьківського обласного бюро судово-медичної експертизи ( 61052. м. Харків, вул. Дмитрівська 14/30 ), на вирішення ких поставити наступні запитання:

1.Виходячи зчинних нормативно правових документів МОЗ України, вимог частини шостої статті 35--2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), та з матеріалів кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, в тому числі показів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даних табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2018 року, чи була лікар інфекціоніст відділення ОДЛ м. Мукачева ОСОБА_3 , 27.10.2018 року лікуючим лікарем хворого ОСОБА_7 , 2006 р. н.?

2. Виходячи з чинних нормативно правових документів МОЗ України, у відповідності до вимог наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 5 жовтня 2005 р. №308/519 згідно якого визначено специфічні умови праці і її оплати при організації чергування. Порядок організації чергувань медичних працівників у стаціонарі та оплати їхньої праці визначений у пункті 5.2 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом №308/519 (далі Умови оплати праці), згідно наказу МОЗ України «Про затвердження Галузевих правил внутрішнього трудового розпорядку» від 18друдня 2000 р. № 204-О, далі Наказ № 204-о)., та виходячи з матеріалів кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, в тому числі табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2018 року, чи була лікар інфекціоніст відділення ОДЛ м. Мукачева ОСОБА_3 , 27.10.2018 року черговим лікарем інфекційного відділення ОДЛ м. Мукачева?

3.Чи мало місце неналежне виконання лікарем інфекціоністом відділення ОДЛ м. Мукачева , ОСОБА_3 обов`ків по лікуванню 27.10.2018 р. хворого ОСОБА_13 , виходячи з чинних нормативно-правових актів МОЗ України та матеріалів кримінального провадження?

4.Відповідно до чинних нормативно - правових документів МОЗ України, наказу МОЗ від 29.05.2013 р. № 435 та матеріалів кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, чи зобов`язана була вести лікар інфекціоніст - ОСОБА_3 27.10.2018 року щодо хворого ОСОБА_7 листок лікарських призначень? Якщо так, то чи не ведення листка лікарських призначень (згідно пред`явленого обвинувачення), у прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків відносно хворого ОСОБА_14 .

5. Під час судового розгляду кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, з показів свідків та обвинуваченої встановлено, що лікарями інфекціоністами ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , 27. 10. 2018 року , з 09 год. 00 хв. до 09 год 15хв. а саме до появи лікаря реаніматолога ОСОБА_16 , надавались рекомендації по лікуванню хворого ОСОБА_17 , чи надання рекомендацій по лікуванню хворого ОСОБА_18 негативно вплинули на стан хворого ОСОБА_19 .? та чи є вони у прямому причинному зв`язку зі настанням тяжких наслідків відносно хворого ОСОБА_14 .?

6.Чи можна вважати призначення реополіглюкіну замість реосорбілаку зміною тактики лікування хворого ОСОБА_7 .? якщо так, то чи зміна тактики лікування є у прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків для ОСОБА_7 .? ,

7.Чи є протипоказом при лікуванні хворого ОСОБА_7 ,інфузія реополіглюкіна при інфекційному токсичному шоці з синдромом внутрішньо судинного згортання?

8.Чи є суттєвою різницею між реосорбілаком та реополіглюкіном при лікуванні хворого ОСОБА_13 , з відомим діагнозом, виходячи з матеріалів кримінального провадження?

9. Чи є реополіглюкін у прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_14 .?

У відповідності до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Стаття 332 КПК України вказує, що під час судового розгляду справи суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Призначення судової експертизи є слідчою дією (гл. 20, ст. 242 КПК).

Відповідно до статті 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Зокрема, статтею 101 КПК України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Так, частиною другою статті 332 КПК суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності та існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

У судовому засіданні, при дослідженні судом Висновку експерта № 234/19 від 18.05.2020 року, згідно якого, експерти ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, прийшли до заключення, що настання смерті ОСОБА_7 обумовлене комплексом недоліків, допущених на всіх етапах надання медичної допомоги, у тому числі в інфекційному відділенні, а саме: непереведенням дитини у BAIT за наявності показів відразу після надходження до інфекційного відділення, відсутністю у інфекційному відділенні динамічного спостереження за перебігом стану хворого, неадекватністю медикаментозної терапії, недотриманням вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004р. №437, яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах». Між комплексом допущених недоліків надання медичної допомоги і настанням смерті ОСОБА_7 вбачається «причинний зв`язок».

Поряд з цим, у вказаному висновку відсутні дані яких саме вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» необхідно було дотриматися у інфекційному відділенні лікарю після ініціювання питання про переведення дитини до ВАІТ до безпосереднього переведення до ВАІТ та чи вплинув факт недотримання у інфекційному відділенні лікарем вимог наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 не конкретизовано чи відповідали дії лікаря ОСОБА_3 вимогам Протоколу діагностики та лікування кору в дітей, затвердженого Наказом МОЗ України «Про затвердження Протоколу діагностики та лікування інфекційних хвороб у дітей» від 09.07.2004 № 354 та вимогам наказу МОЗ України від 31.08.2004р. № 437 яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах». Також , не з`ясовано яким медикаментозним лікуванням в інфекційному відділенні вдалося б уникнути настання смерті дитини в тих умовах розвитку захворювання, що вказані у медичній карті стаціонарного хворого № 9803 та чи можна було попередити смерть ОСОБА_7 , враховуючи його стан здоров`я на момент надходження до лікарні 27.10.2018 о 07.30, при наявності належної медичної допомоги в інфекційному відділенні ОДЛ м.Мукачева. необхідно також встановити чи вплинув факт неведення щоденникових записів з відображенням стану дитини на момент надходження до інфекційного відділення (з вимірюванням артеріального тиску, температури, частоти пульсу, дихання, сатурації кисню, діурезу, результатів перкусії грудей, аускультації легень) і послідовності зміни стану хворого протягом всього періоду його перебування в інфекційному відділенні із визначенням відповідної лікувальної тактики на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 .

Крім того, для проведення комісійної судово-медичної експертизи Державною установою «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» не було залучено лікаря-інфекціоналіста, а наведені у клопотанні питання стосуються саме лікарів інфекційного відділення.

Разом з тим статтею 4 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що правильність висновку судового експерта забезпечується можливістю призначення повторної експертизи, яка доручається іншому експерту, експертам.

Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкція) визначено, - 1.2.11. Згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Відповідно до Висновку експерта № 234/19 від 18.05.2020 року (а.с.20 Т.2), на експертизу надано: матеріали кримінального провадження в 2-х томах, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_7 № 9803 з рентген знімком, історію розвитку дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , гістологічний матеріал від трупа ОСОБА_7 , вологий архів і препарати з шматочками внутрішніх органів, що були відібрані при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 .

При цьому, для проведення експертного дослідження по Висновку експерта № 234/19 від 18.05.2020 року, експерту не було надано ряд інших матеріалів, здобутих стороною захисту у межах даного кримінального провадження, які були предметом дослідження під час судового розгляду, але не були надані експертам під час проведення первинної експертизи.

Комісійні судово-медичні експертизи у відділі комісійних експертиз бюро судово-медичної експертизи проводяться з метою усунення протиріч між раніше проведеною експертизою та іншими матеріалами справи у випадку необґрунтованості висновків або сумнівів особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді або суду в правильності згаданої експертизи, а також з метою встановлення терміну зачаття, здатності до запліднення, проценту втрати професійної працездатності і правильності надання медичної допомоги у випадках притягнення до кримінальної відповідальності медичних працівників за «професійні правопорушення» (пункт 3 Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 № 6).

Таким чином, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

При цьому, суд з метою встановлення істини у справі, вважає за необхідне, надати у розпорядження експерта показання свідків та обвинуваченої ОСОБА_3 дані ними в судовому засіданні:

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України не визнала та показала, що в 2018 році вона працювала лікарем інфекційного відділення Обласної дитячої лікарні м. Мукачева. 27.10.2018 року була субота, вона офіційно була вихідна, на роботу її не викликали. У журналі виклику ургентних спеціалісті її також не зазначено. Того дня, вона прийшла на роботу, тобто в інфекційне відділення ОДЛ м. Мукачева, щоб оглянути хворих діток, лікуючим лікарем яких вона була призначена. Статус «лікуючого лікара» конкретного хворого, усно призначає завідуюча інфекційним відділенням ОСОБА_20 , саме вона визначає який лікар буде лікувати конкретну хвору дитину, що поступила до інфекційного відділення. Жодної вказівки завідоючої інфекційним відділенням про призначення її ОСОБА_21 лікуючим лікарем хворого ОСОБА_7 2006 р. н., вона не отримувала. Того дня, 27.10.2018 року, близько 09:00 год., вона прийшла провідати своїх маленьких пацієнтів, лікуючим лікарем яких була. У коридорі інфекційного відділення зустріла медсестру ОСОБА_22 , вони разом зайшли до маніпуляційної. Там, остання повідомила їй, що поступив хворий ОСОБА_13 з діагнозом «кір». У цей момент прийшла бабуся хворого ОСОБА_13 та звернулася до них з проханням: «щось робіть, бо у дитини синіють губи» Вона та ОСОБА_23 пішли за бабусею у палату до хворого ОСОБА_14 .. Вона об`єктивно оглянула пацієнта: запитала у медсестри яка тепература у хворого, запитала дитину, як почувається, хлопчик поскаржився на біль у ногах, його морозило, дитина була збуджена, його тіло було вкрите висипами, які покривали синюшні плами. Подумки, - для себе, вона зробила висновок, що це «атиповий» перебіг кору, початок токсичного шоку. Бабуся з сестрою хворого хлопчика повідомили їй про догоспітальний перебіг хвороби дитини. Після огляду дитини, вона з медсестрою пішли до маніпуляційної. Там вона подивилася історію хвороби пацієнта ОСОБА_14 . У історії хвороби був запис лікаря приймального відділення, осписано стан дитини при поступлення - зазначено стан хворого, як «середній» ступень важкості та призначення лікаря приймального відділення. Вона попросила медсестру викликати лікарку приймально відділення ОСОБА_24 , яка у вихідний день вважалася лікуючим лікарем хворого ОСОБА_14 .. Сама вона почала телефонувати завідуючій інфекційним відділенням ОСОБА_20 , однак та не брала слухавку. Тоді вона зателефонувала до лікаря реанімаційного відділення ОСОБА_25 , він повідомив, що якраз закінчилась його зміна. Вона коротко описала йому ситуацію, що склалася з хворим ОСОБА_13 та попросила прислати лікаря реаніматолога до інфекційного відділення. У цей момент, вона почула у коридорі голос ОСОБА_26 це лікар інфекціоніст із значним стажем роботи, дуже авторитетна лікар інфекційного відділення. Разом з ОСОБА_26 йшла і лікар приймального відділення ОСОБА_27 .. Після чого, вона разом з ОСОБА_26 та ОСОБА_28 пішли у палату до хворого ОСОБА_13 , назустріч їм йшли бабуся та дядько хлопчика. Дядько хлопчика впізнав ОСОБА_29 та сказав, що це хороший лікар. Родичі хворого ОСОБА_13 почали розмовляти з ОСОБА_26 . Після чого, ОСОБА_30 Драга оглянула дитину ОСОБА_31 і наказала викликати реаніматолога. Також, ОСОБА_32 сказала, що дитину треба «капати» і призначила реополіглюкін. Медсестри: ОСОБА_33 та ОСОБА_34 були поряд і це чули. Близько 09:10 год. прийшов лікар реаніматолог, ОСОБА_16 , запитав, що тут сталося, бо він не закінчив обхід у відділенні реанімації. У цей момент медсестри ОСОБА_33 і ОСОБА_34 прийшли у палату з крапельницею «реополіглюкіна» для хворого ОСОБА_14 .. ОСОБА_35 запитав у медсестри, що це за препарат, та відповіда «реополіглюкін» та запитала у нього чи ставити. Лікар ОСОБА_35 сказав: «підключайте», і хворому ОСОБА_13 поставили крапелькицю. Збоку стояла ОСОБА_32 та розмовляла з бабусею хлопчика. ОСОБА_35 також оглянув хворого ОСОБА_14 .. Після чого, вона, ОСОБА_32 та ОСОБА_35 пішли у маніпуляційну. Там почали обговорювати питання, про найшвидше переведення хворого ОСОБА_13 до реанімаційного відділення. ОСОБА_35 повідомив, що переведення можливе тільки з дозволу начмеда ОСОБА_10 .. ОСОБА_26 почала телефонувати ОСОБА_36 .. ОСОБА_35 сказав писати перевідний екіприз на хворого ОСОБА_37 , бо він забирає його до реанімації. ОСОБА_32 дала їй ОСОБА_38 наказ писати перевідний екіприз на хворого ОСОБА_14 . Лікар ОСОБА_35 пробув у інфекційному відділенні близько 40 хвилин, наказав докапати «реоплліглюкін» і везти дитину до реанімації (це інший корпус лікарні), та пішов до своїх хворих. Поки докапувала крапельниця хворому ОСОБА_13 , вони всі періодично заходили у палату до хворого, дитини була у стабільно важкому стані. На запитання учасників судового розгляду ОСОБА_38 відповіла, що особисто вона призначила хворому ОСОБА_13 тільки препарат «преднізилон» для зняття токсичного шоку, ще до того, як його оглянула лікар інфекціоніст ОСОБА_26 .. Вона, як лікар яка давала клятву ОСОБА_39 , не мала морального права не підійти та не оглянути хворого ОСОБА_40 , який поступив у інфекційне відділення у вихідний день. Хоч і не була призначена його лікуючим лікарем.

Свідок ОСОБА_41 показала, що вона доводиться рідною сестрою померлого ОСОБА_7 .. Вчиться на медичному. Ввечері 22.10.2018 року від бабусі вона дізналася, що її брату ОСОБА_42 стало погано, в школі піднялася температура, тому бабуся повела його до лікаря Ольчедаівського Аркадія в ОДЛ в м. Мукачеві. Лікар діагнозтував ангіну та призначив лікування. Вдома вони з бабусею доглядали за малим та давали призначені ОСОБА_43 ліки. Температура трималася 37 градусів, всі наступні дні стан дитини був без змін. 25.10.2018 року самопочуття дитини погіршилося (боліла голова, з`явилася ломота в тілі, підвищилася температура). Від початку хвороби брата, вони з бабусею зв`язувалися з лікарем ОСОБА_44 по телефону, він їх консультував. Ранком 25.10.2018 року вона домовилась про зустріч з лікарем ОСОБА_45 .. Поїхали на огляд до нього в лікарню. Він оглянув ОСОБА_46 та поставив діагноз ОСОБА_47 , та сказав іхати додому мотивуючи тим, що ОСОБА_47 лікується вдома. 26 жовтня 2018 року, тобто наступного дня, вона не пішла на навчання, а залишилась вдома доглядати за братом. ОСОБА_48 був дуже слабкий, боліла голова, температура трималася 38-39 градусів, боліло горло, на тілі, зокрема на животі були червоні плями. Вона знову зателефонувала ОСОБА_49 , він порадив гуляти з малим, давати багато пити, якщо температура підніматиметься вколоти анальгін з димедролом. Близько 22:00 год. 26.10.2018 року вона вколола брату те, що наказав ОСОБА_50 і вони з бабусею надіялися, що температура спаде. Однак температура не спадала і вона цілу ніч малому ставила мокрі пов`язки на чоло. Близько 02:00-03:00 годи ночі у брата почалася блювота. ОСОБА_51 не хотіли турбувати вночі. Близько 06:00 год ранку вона зателефонувала ОСОБА_49 і він сказав везти малого до лікарні. Близько 07:00 год ранку 27.10.2018 року дядько, вона, бабуся та братик прибули до приймального відділення Мукачівської ОДЛ на автомобілі їх дядька. Братик був слабкий і мав температуру. Зайшли у приймальне відділення там були дві медпрацівники, певно медсестра та лікарка, вони повідомили що від ОСОБА_52 та сіли на кушетку. Через кілька хвилин прийшов ОСОБА_50 і сказав лікарці приймального відділення, що в дитини ОСОБА_47 , щоб дитину оглянули та поклали в бокс (інфекційне відділення). Після чого, пішов геть. У приймальному дитину оглянули: поміряли температуру, зважили, оглянули тіло, завели амбулаторну карточку. У приймальному відділенні вони провели близько 15-20 хвилин, за цей короткий час стан брата значно погіршився (ще більше став слабким). Медсестра з приймального, відвела їх всіх в інфекційне відділення. Брата положили в кімнату, де був ще хлопчик. Вона з братом залишилася в боксі, а бабуся з дядьком чекали в коридорі. Через 10 хвилин прийшла медсестра та зробила брату три уколи сказала (цитріаксон, анальгін з димедролом та гормони), хто призначив не сказала. Спазмолітиків у них не було. Стан дитини після уколів погіршився, ОСОБА_48 жалівся, що в нього почали німіти пальці на ногах, оніміння піднімалося вище по ногам. Вони з бабусею почали масажувати малому пальці ніг, однак це недопомагало. Через 20 хвилин у бокс зайшла молода жінка медпрацівник (вона не представилася) огялнула брата, вони з бабусею повідомили що у малого терпнуть ноги, на що вона сказала що скоро поставлять ліки від яких стан покращиться та пішла. Через 10 хвилин прийшла медсестра та зробила брату два уколи (що саме вколола не сказала), повідомила, що від уколів має пройти оніміння та пішла геть. Черех 40 хвилин прийшли двоє лікарів жінок, серед них булла і лікар ОСОБА_3 і сказали, що поставлять брату капельницю «Регідрон» і пішли. Через кілька хвилин прийшла медсестра і поставила крапельницю з ліками «Регідрон». На той час стан брата погіршився порівняно з тим, коли вони тільки зайшли до боксу. Крапельниця капала близько 20 хвилин, за цей час ніхто з медперсоналу у бокс не заходив. Коли залишилося десь 1/3 будилки ліків у крапельниці зайшов лікар, який назвався реаніматологом ОСОБА_16 , оглянув брата та вийшов. Потім бабуся сказала, що брата переводять до реанімаційного відділення. Капельницю зняли, а через 40 хвилин прийшов медпрацівник та повідомив, що реанімобіль вже готовий везти брата до реанімаціного відділення в другий корпус лікарні, але буде краще для малого, якщо він поїде на атомобілі з ними, тобто з дядьком. Так і зробили, коли вони приїхали у другий корпус, дядько в супроволі лікаря ОСОБА_16 поніс брата до реанімаційного відділення, бо малий вже не мав сили йти ногами. Брат розумів, що йде у реанімацію, але не плакав. Хвилин через 20-30 до них вийшов лікар ОСОБА_16 з амбулаторною карткою брата і почав їх з бабусею опитувати щодо початку та перебігу хвороби брата, які ліки давали та писати щось у карточку, потім дав бабусі підписатися. Потім повідомив, що їх скоро пустять д малого. Через 30 хвилин їх пустили до брата у палату. Вона зайшла і побачила ОСОБА_46 під крапельницею та у кисневій масці, там був лікар ОСОБА_16 . На її погляд стан брата погіршився, брат хотів щось сказати ,але його язик плутався, сам був дуже блідий. Лікар сказав їй що брат у важкому стані. Це було близько 12:00 годин на її погляд. Лікар сказав принести дитині води. Після чого вона, бабуся та дядько пішли додому. Через дві години повернулися до брата у реанімацію, це було близько 14:30 год. ОСОБА_53 їм повідомив, що брату зробили рентген, легені чисті, але стан дитини погіршився і його перевели на ШВЛ. Коли вона зайшла в палату до брата там був ОСОБА_16 , ОСОБА_50 та лікар ОСОБА_54 . ОСОБА_50 пояснив, що легені чисті, однак пішли ускладнення на мозок та наднирники. Брат був без свідомості, його шкіра булл покрита синьо-червоними плямами. Вона зрозуміла, що це все - брат помирає. Ій запам`яталося, як лікар ОСОБА_50 сказав, що вони самі виноваті, що так сталося. Вони всі чекали біля реанімації. Через годину лікар ОСОБА_35 повідомив, що брат помер. Наступного дня вони з мамою пішли до моргу лікарні. При цьому, свідок повідомила, що лікар ОСОБА_50 спостерігав за її братом від народження та лікував його за потреби, тому вони йому безмежно довіряли і виконували всі його рекомендації. У боксі інфекційного відділення її брат знаходився з 07:30 по 11:30 години, а потім його перевели в реанімаційне відділення. Вона знає, що її брат мав тільки одну дозу вакцини від КОРІ, а другу дозу йому не вкололи, бо завжди піднімалася температури, коли йли на прививку. При повторному допиті свідок ОСОБА_55 показала, що вніч з 26 на 27 жовтня 2018 року її менший братик почав блювати і в нього піднялася температура тіла, птому лікар ОСОБА_56 , який лікував малого сказав, що потрібно їхати у лікарню. Тому вони привезли малого зранку 27.10.2018 року у приймальне відділення ОДЛ м. Мукачева. Вперше лікарку інфекційного відділення ОСОБА_3 вона побачила в компанії лікарки інфекційного відділення ОСОБА_57 ), яка була значно старша за віком в інфекційному відділенні. У палаті, де лежав її братик лікарі між собою обговорювали стан її хворого брата, жодних маніпуляцій не робили. У палаті також був їх родич ОСОБА_58 . З нею лікарки також спілкувалися, але котра саме вже не пам`ятає. Після того, як її брату замінили крапельницю, у палату заходила тільки лікар ОСОБА_3 .. Бабуся повідомила лікарям, що брату стало гірше.

Свідок ОСОБА_59 показала, що вона доводиться бабусею ОСОБА_60 . Вона доглядала за онуком у період, коли його батьки працювали за кордоном. Так, 22.10.2018 року - це був понеділок ОСОБА_48 , як звичайно пішов до школи. Близько 10:00 год. ОСОБА_61 прийшов додому та повідомив, що його відпустили із занять, бо в нього температура 38,3 град та болить голова. Вона зразу зателефонувала лікарю ОСОБА_62 , бо вони завжди зверталися тільки до нього з 2007 року. Лікар сказав приїхати до нього в лікарню. Вона з онуком приїхали до нього у ОДЛ в м. Мукачеві, де у коридорі ОСОБА_63 оглянув малого і сказав що підозра на ангіну. Виписав ліки (жаропонижаючі парацетамол та нурофен, та антибіотик азитросиндоз, мовляв щоб ангіна не дала ускладнення. Вона придбала все, що прописав ОСОБА_50 та старанно виконувала його призначення., фіксуючи температуру у зошит кожну годину. Наступного дня, у вівторок 23.10.2018 року онуку покращало, він приготував уроки та хотів наступного дня йти до школи. Однак, у середу 24.10.2018 року ранком йому стало гірше (знову піднялася температура) ОСОБА_48 цілий день провів вдома, лежав, був млявий. Вона телефонувала ОСОБА_49 цілий день, але він не брав слухавку. А ввечері взяв слухавку і сказав прийти до нього на 09:00 год.25.10 2018 року у четвер на огляд у лікарню. Вона з онуком так і зробили прийши на визначений час, ОСОБА_64 знову прийняв їх у коридорі лікарні і констатував ОСОБА_47 (живіт дитини був у червоних плямах), нічого нового не призначив і наказав йти додому. Вона сказала, ОСОБА_65 , що у малого нема повної прививки від ОСОБА_66 , а тому можливо треба здати аналізи. Однак, ОСОБА_50 відповів, що не треба ніякі аналізи здавати це зайве. Лікувати, так, як до цих пір. Вона поїхала з ОСОБА_67 додому, але повідомила про ОСОБА_47 до школи та до сільської амбулаторіїї. 26.10.2018 року у п`ятницю, стан ОСОБА_46 погіршився, температура не падала, був поганий аппетит, червоні плями по тілу збільшилися. Онучка телефонувала до ОСОБА_68 і той сказав погуляти з ОСОБА_67 і давати ті самі ліки, що призначив від ангіни. Потім сказав вколои анальгін з димедролом, якщо температура не спаде від таблетованих препаратів. Ввечері 26 жовтня 2018 року, онучка ОСОБА_69 (вчиться на лікаря) вколола ОСОБА_42 анальгін з димедролом, як наказав ОСОБА_70 . Потім вони чекали, що укол подіє, однак він не подіяв, в ОСОБА_46 температура трималася всю ніч. Проте, вона не турбувала ОСОБА_71 вночі з поваги. Стан дитини всю ніч був тривожний, він виривав, трималася температура. На ранок, близько 06:00 год. 27 жовтня 2018 року, вона зателефонувала ОСОБА_49 , розповіла про стан онука і він сказав їхати в приймальне відділення лікарні, а він їх там буде чекати. Вона так переживала за онука, що в будьт-якому випадку повезла б його до лікарні. У приймальне відділення лікарні вони приїхали без 15 хвилин 07:00 год. У приймальному була чергова медсестра, прийшов ОСОБА_64 та сказав, що у дитини ОСОБА_47 і його треба оформити карточку, оглянути та покласти в бокс. У приймальному відділенні вони були десь 20 хвилин, після чого медсестра повела їх до інфекційного відділення та поклала у палату де вже була якась дитина. Дядько ОСОБА_46 допомагав йому йти, бо малий був слабий. Через одну годину у палату, де лежав ОСОБА_48 прийшла медичний працівник і зробила ОСОБА_42 три уколи. Після чого, через 20 хвилин поставила онуку крапельницю з ліками «Регідрон». Капельницю зняли, бо у дитини почали терпнути ноги. Потім зайшов лікар ОСОБА_72 і сказав, що ОСОБА_46 переводять до реанімаційного відділення. Потім вони на автомобілі дядька, відвезли дитину в другий корпус лікарні - до реанімайного відділення. Це було близько 11:00 год. Лікар ОСОБА_35 сказав, що треба купити для малого. Дядько у супроволі лікаря поніс його на руках до реанімації. Через 30-40 хвилин вийшов ОСОБА_35 і повідомив, що стан онука важкий і пустив їх до малого. Вона побачи, що ОСОБА_48 під крапельницею та у кисневій масці. ОСОБА_48 був при свідомості, але дуже слабкий розумів все і хотів відповісти, але язик плутався, дихав важко. Потім вона була у коридорі реанімації, а через годину сказали що ОСОБА_48 помер. При цьому свідок повідомила суду, що коли ОСОБА_48 знаходився в інфекційному відділенні, то до неї підійшла лікар ОСОБА_38 і спитала скільки разів вони давали дитині парацетамол, вона відповіла три рази. Жодних ліків крім призначених лікарем ОСОБА_43 вона онуку не давала, температуру вимірювала кожну годину і записувала в зошит. Коли вже ОСОБА_42 вночі з 26 на 27 жовтня слало дуже зле, вони з його батьками дитини вирішили у будь-якому разі ранком везти його до лікарні, незалежно від того що сказав би ОСОБА_70 . Оскільки ОСОБА_46 з 2007 року оглядав та лікував тільки ОСОБА_50 то в медичну карточку дитини жодних записів він не робив. До участкового дитячого лікаря вони жодного разу не зверталися, бо повністю довіряли ОСОБА_73 .

Свідок ОСОБА_74 показав, що доводиться дядьком ОСОБА_75 . Він має автомобіль і тому 25 жовтня 2018 року він відвозив ОСОБА_46 з бабусею до лікаря ОСОБА_51 в лікарню. Знає, що ОСОБА_50 поставив діагноз ОСОБА_76 . 27.10.2018 року він разом з бабусею та сестрою ОСОБА_46 , відвозив племінника до приймального відділення Мукачівської ОДЛ. Там вони були без 5 хвилин 7:00 година ранку. В інфекційне відділення він вів ОСОБА_46 за руку, бо той був вже сильно слабий. В інфекційному відділенні до малого довго ніхто з медичних працівників не приходив, бачив, як на коридорі сварилися медсестра з прибиральницею. Більше нічого повідомити не може.

Свідок ОСОБА_22 показала, що більше 30 років працює палатною медсестрою в інфекційному відділенні Мукачівськї ОДЛ. Того дня, 27.10.2018 року, вона чергувала в інфекційному відділенні на першому поверсі, ще не здала зміну, тобто десь близько 08:00 год. З приймального відділення поступив хворий ОСОБА_77 з діагнозом кір, його у супроводі батьків привела санітарка з приймального відділення. Вона зразу дитину помістила в бокс. А сама взяла історію хвороби та пішла в маніпуляційну подивитися, на призначення лікаря. Побачивши запис лікаря в історії хвороби про стан дитини, як «середньої» важкості була дуже здивована, бо стан дитини був «важкий» у призначенні не було зазначено «срочно». Вона набрала у шприци анальгін і димедрол, бо папаверина у відділенні не було. Після чого, пішла у бокс та вколола дитину, зробила також інєкцію цитріаксона. Там була сестра хлопчика. При поступлені в інфекційне відділення у ОСОБА_13 була температура 38,4, що унеможливлювало почати вводити дитині інтоксикаційні припарати. Через 30 хвилин стан дитини не покращився, температура не падала. Вона пішла викликати чергово лікаря приймального відділення, бо це було ще до 09:00 годин. Вийшла від хлопчика і в коридорі зустріла лікаря ОСОБА_21 , яка якраз прийшла у відділення до своїх пацієнтів. Вона зразу повідомила ОСОБА_78 , що поступила дитина ОСОБА_77 з діагнозом ОСОБА_79 та повідомила про стан дитини. Потім зразу повідомила і лікаря приймально відділення про стан дитини. Лікар ОСОБА_38 разом з лікарем приймального відділення ОСОБА_28 та ще одним лікарем інфекціоністом ОСОБА_80 , яка має стаж роботи понад 30 років, і вона, зайшли у бокс до ОСОБА_14 .. Лікар ОСОБА_38 оглянула дитину та призначила гормон «преднізилон» і сказаал, що дитину треба негайно переводити в реанімацію. Лікар прийимального принесла папаверин і вона при лікарях вколола його хлопчику. На момент огляду ОСОБА_81 лікарями, стан шкіри дитини змінився на синюшній, хлопчик скаржився на оніміння ніг. Вона точно не пам`ятає, хто з двох присутніх лікарів сказав, що треба вколоти ще один гормон «диксаметазон», який вона вже не колола, бо здала зміну ОСОБА_82 . Вона була свідком того, як лікар ОСОБА_38 телефонувала до реанімації та повідомляла про стан ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_11 показала, що працює медичною сестрою інфекційного відділення ОДЛ в м. Мукачеві. У субботу 27.10.2018 року, о 09:00 год. Вона заступила на чергування у відділення разом з постовою медсестрою цього ж відділення ОСОБА_12 . Ще не встигла переодягтися у форму, як прибігли санітарки зі зміни, що здавалася і сказали негайно спускатися в ізолятор, бо там поступила «важка» дитина. Вона спустилась на перший поверх інфекційного відділення. Там зустріла медсестру, яка здавала їй зміну ОСОБА_22 і вони близько 09:10 год., разом зайшли в бокс до ОСОБА_31 . Там були: родичі хлопчика (бабуся та сестра), лікарі інфекційного відділення ОСОБА_83 та ОСОБА_3 .. Медсестра ОСОБА_22 повідомила їй про стан дитини, які ін`єнції зробила (цитриаксон, анальгін з димедролом, папаверин та преднізелон). Повідомила, що температура в дитини падає і потрібно буде зробити внутріцвенно інфузію. У цей час лікар ОСОБА_84 оглядала ніжки дитини, після чого весь медичний персонав вийшов з боксу. Лікарі порадилися і ОСОБА_83 дала їй вказівку підключити до вени ОСОБА_13 крапельницю з «реополіглюкіном» 200 мл та вколоти «дексаметазон» 1 куб., що покращити кровопостачання дитини. Після чого, ОСОБА_12 заправила крапельницю з «реополіглюкіном» 200 мл та набрала у шприц «дексаметазон» 1 куб. і вони вдвох пішли у бокс до ОСОБА_14 . Вона допомагала ОСОБА_12 робити ін`єкцію і підключати крапельницю (тримала руку хлопчика) це було близько 09:20 год. Далі вона пішла до інших хворих. За кілька хвилин, десь о 09:30 год. у корідорі інфекційного відділення побачила лікаря реаніматолога ОСОБА_16 . Вона з ОСОБА_16 зразу пішла у бокс до ОСОБА_31 . Лікар оглянув дитину ( послухав, оглянув тіло, дитина поскаржилася на більу ногах), розпитав родичів про перебіг хвороби вдома, побачив, що капає крапельниця запитав, що капає. Вона повідомила, що капає «реополіглюкін» 200 мл. Після чого, вони пішли у сестринську там були лікарі інфекційного відділення ОСОБА_83 та ОСОБА_3 , вона чула, як лікарі радилися з приводу стану дитини і вирішили телефонувати начмеду ОСОБА_10 , щоб вирішити питання про переведення дитини з інфекційного в реанімаційне відділення. Близько 10:20 год. вона з реаніматологом ОСОБА_16 знову пішли у бокс до ОСОБА_14 . Дитина знову поскаржилася на біль у ногах, на що лікар сказав їй, що коли докапає « ОСОБА_85 » хай телефонує і чекала дзвінка від нього. Близько 10:45 год санітарка повідомила, що крапельниця ОСОБА_13 докапала. Вона відключила крапельницю, стан дитини був без змін, важкий. Після чого, вона десь об 11:00 год.зателефонувала у реанімацію і повідомила, що капельниця докапала. Бабуся хлопчика почала її просити, щоб дитину не переводили до реанімації. Через 10 хвилин передзвонили з реанімації, щоб дитину перевозити. Однак, родичі вирішили дитину везти на своєму автомобілі, а вона взявши історію хвороби дитини, також поїхала. Прибули у реанімацію за 5-8 хвилин. Їх зустріла чергова медсестра і хлопчика помістили у бокс. У цей час ОСОБА_48 взяв її за руку та запитав6 «то я тут буду сам?» Лікар ОСОБА_16 оглядав дитину, а вона речі хлопчика відділа родичам. І поїхала на своє робоче місце в інфекційне відділення. При цьому свідок повідомила, що лікар приймального відділення ОСОБА_8 у неї особисто станом хлопчика в інфекційному не цікавилася, у відділенні вона її не бачила. Вона особисто жодних лікарських препаратів дитині не вводила, від родичів дитини дізналася, що хлопчика вдома лікував ОСОБА_50 , вона його знає це лікар реаніматолог. У інфекційному відділенні у той день ОСОБА_86 вона не бачила. Лікар реаніматолог ОСОБА_16 пробув у інфекційному відділенні з 09:30 год., близько 40 хвилин, стан дитини за час перебування в інфекційному відділенні був «стабільно важкий», дитину перевели в реанімацію, коли крапельниця з «реополіглюкіном» докапала повністю, за період перебування дитини ОСОБА_13 в інфекційному відділенні, «лікуючого» лікаря не було, за дитину відповідала черговий лікар приймального відділення ОСОБА_28 , ініціатором переведення ОСОБА_13 до реанімації були лікарі інфекційного відділення ОСОБА_87 та ОСОБА_3 , перевідний екіприз писала лікар інфекційного відділення ОСОБА_3 , яка не значилася «лікуючим» лікарем дитини. При повторному допиті свідок ОСОБА_11 підтвердила свої покази, що в маніпуляційній кімнаті інфекційного відділення, старша за віком лікар інфекційного відділення ОСОБА_88 , в усній формі дала вказівку маніпуляційній сестрі відділення ОСОБА_12 ставити крапельницю з препаратом «реополіглюкін», щоб покращити стан дитини. Ій було відомо, що призначила лікар приймального відділення, однак після огляду «вузького» спеціаліста, у даному випадку інфекціоніста, призначення виконуються ті, що призначив вузький спеціаліст, який оглядав дитину це вже стала практика. При цьому свідок повідомила, що першою хвору дитину оглянула лікар ОСОБА_88 , а після неї оглядала ОСОБА_3 .. На запитання прокурора чому вона не повідомила слідчому про обставини, які зараз повідомляє суду, свідок відповіла, що певно на той час вона зрозуміла, що лікуючим лікарем дитини булла ОСОБА_89 тому слідчому так і повідомила.

Свідок ОСОБА_12 , показала, що вона працює постовою медсестрою інфекційного відділення ОДЛ в м. Мукачеві. У субботу, 27.10.2018 року, близько 09:00 годин вона заступила на зміну. Медсестра ОСОБА_22 повідомила їй, що поступила «важка» дитина ОСОБА_13 і потрібно поставити крапельниці. Вона подивилася в історію хвороби, там лікарем приймального відділення ОСОБА_28 було призначено «реосорбілак» 200 мл. Однак, вона за вказівкою когось з лікарів інфекційного відділення чи то ОСОБА_83 , чи то ОСОБА_3 поставила крапельницю з «реополіглюкіном» 200 мл. У палату ОСОБА_13 вона прийшла разом з медсестрою ОСОБА_11 там були бабуся та састра хлопчика і лікарі інфекційного відділення ОСОБА_83 і ОСОБА_3 .. Поставила дитині крапельницю, вколола «дексаметазон» 1 куб. і пішла. На момент, коли вона ставила крапельницю хлопчик плакав і казав, що у нього болять ніжки, руки дитини були холодні а кожа рук синюшня. Чула розмову лікарів про переведення дитини у реанімацію, по слухам дитину на долікарняному етапі лікував лікар ОСОБА_63 , його вона біля дитини у той день не бачила, як і лікаря приймального відділення ОСОБА_27 . Свідок ОСОБА_12 при повторному допиті за клопотанням сторонни захисту, показала, що вона, як маніпуляційна медсестра інфекційного відділення особисто виконала пряму вказівку головного лікаря інфекційного відділення ОСОБА_15 про заміну препарата «реосорбілакт» призначеного лікарем приймального відділення, на препарат «реополіглюкін», крапельницю з яким особисто поставила хворому ОСОБА_90 . Свідок також підтвердила, що огляд дитини ОСОБА_31 , спільно провдили лікар ОСОБА_15 та лікар ОСОБА_91 . При крапельному введенні припарату «реополіглюкін» хворому ОСОБА_13 булла присутня також постова сесра ОСОБА_11 . Вона вже точно не памтає чи було письмове призначення ОСОБА_15 про заміну препарату з «реосорбілакт» призначеного лікарем приймального відділення, на препарат «реополіглюкін», однак вона виконалаб навіть усну вказівку лікаря ОСОБА_83 , бо та була «авторитетним» лікарем інфекційного відділення. На момент перебувчання у інфекційному відділенні дитина ОСОБА_92 , перебував у важкому стані це вона сама бачила і це констатували лікарі ОСОБА_15 та ОСОБА_91 . Свідок ОСОБА_12 при повторному допиті за клопотанням сторонни обвинувачення, підтвердила дані нею покази про те, що особисто поставила хворому ОСОБА_90 крапельницю з «реополіглюкіном» 200 мл, виконавши пряму вказівку головного лікаря інфекційного відділення ОСОБА_15 про заміну препарата «реосорбілакт» призначеного лікарем приймального відділення, на препарат «реополіглюкін».

Свідок ОСОБА_9 , показала що обіймає посаду завідуючої інфекційного відділення ОДЛ м. Мукачево. Оскільки в інфекційному відділенні нема ургентних лікарів у вихідні і святкові дні, то вона вважається ургентним лікарем у вихідні. У такі дні вона вдома і приходить на роботу за викликом. Ранком у субботу 27.10.2018 року, близько 11:00 год. Їй зателефонувала лікар інфекційного відділення ОСОБА_3 і повідомила, що прийшла у свій вихідних на роботу оглянути своїх пацієнтів. Бабуся одного хлопчика ОСОБА_13 , який поступив в інфекційне, попросила її оглянути її онука. Вона погодила і зразу пішла до дитини. Хлопчик був у «важкому стані» з діагнозом «кір». Вона викликала чергового лікаря приймального відділення ОСОБА_28 та попросила поради у лікаря інфекціоніста ОСОБА_84 .. Дізнавшись динаміку хвороби дитини, зразу ініціювала переведення дитини до реанімації і викликала чергового лікаря реаніматолога. При цьому, свідок на питання учасників судового розгляду повідомила, що висипка в районі поперекового віділу хребта, є ознакою початку порушення циркуляції кровотоку, тобто інфекційно-токсичного шоку з серцево-судинною недостатністю, скарги дитини на буль у ногах, вказують на те, що кровообігу в ногах не було. Відповідно до своїх посадових обов`язків, лікуючого лікаря інфекційного відділення призначає вона в залежності від обставин які залежать від перебігу хвороби, до тих пір лікуючим лікарем вважається лікар, який приймав дитину. Того дня, 27.10.2018 року, коли поступив хворий ОСОБА_7 їй ніхто з медперсоналу не телефонував з приводу того, що поступила «важка» дитина. Лікуючим лікарем дитини ОСОБА_60 за таких обставин вважається лікар приймального відділення ОДЛ, ОСОБА_8 , ака після перезмінки повинна булла передати хвору дитину наступному черговому лікарю приймального відділення ОСОБА_93 . Лікар ОСОБА_3 на той час працювала лікарем інфекційного відділення 5-ть місяців, і не мала навиків писати перевідний екіприз та не мала «статуту» лікуючого лікаря дитини ОСОБА_14 . Лікар ОСОБА_15 , яка також 27.10.2018 року була на роботі і разом з ОСОБА_3 оглядала хлопчика, є більш досвідчеим лікарем інфекційного відділення, однак за станом здоров`я вже не працює. Ій відомо, що на догоспітальному етапі, лікуючим лікарем дитини ОСОБА_13 був лікар реаніматолог ОСОБА_94 . Дитина ОСОБА_13 знахордився у ггрупі ризику у зв`язку з неповною вакцинацією від корі та у зв`язку з тим, що в нього трималася висока температура та з`явилася блювота. Лікар інфекційного відділення має володіти навиками надання невідкладної реанімаційної допомоги (як то, масаж серця, штучне дихання). Як би вона ОСОБА_9 булла лікуючим лікарем дитини ОСОБА_13 , то вона доповнилаб призначення лікаря приймального відділення ОСОБА_28 таким препаратом, як «реополіглюкін» та гормони. У той же час, «реосорбілак» вона б дитині не призначала. На момент призначення та введення дитині капельниці «реополіглюкін» протипоказань у ОСОБА_13 до введення не було.

Свідок ОСОБА_95 , показав, що працює в Мукачівчькій ОДЛ на посаді завідуючого відділення анастезії та інтенсивної терапії. Точно вже не пам`ятає, але у 2018 року восени, булла суббота, у нього був вихідний. Зранку між 10:00 та 11:00 год., йому зателефонував лікар реанімацйійного відділення ОСОБА_16 та повідомив, що в інфекційному відділенні є важка дитина, яка потребує переведення до реанімації. Йому відомо, що питання переведення дитини з інфекційного до реанімаційного відділення лікар ОСОБА_35 попередньо узгодив з ОСОБА_10 , оскільки необхідно було вирішувати питання щодо ізоляції пацієнтів реанімаційного відділення з метою їх інфікування. Після обіду, близько 14:00-15:00 год, йому знову зателефонував ОСОБА_16 та попросив приїхати до лікарні для надання консультації відносно дитини стан якої значно погіршився. Він прибув у відділення реанімації близько 16:00 год. Дитина отримувала всі необхідні реанімаційні заходи, знаходила без свідомості на апараті ШВЛ. Поряд були лікар ОСОБА_35 , медсестра та санітарка. Стан дитини був критичним і дитина померла. На питання учасників судового розгляду, свідок повідомив, що питання переводу хворих з одного відділення до іншого у вихідний день, вирішує черговий лікар, у данному випадку це був ОСОБА_16 , який параленьно вирішував питання призначення та надання невідкладної реаніміційної допомоги, питання пов`язані з забезпеченням переводу інфікованої дитини до реанімаційного відділення та забезпечення безпеки пацієнтів реанімаційного відділення. Його дозвіл, як завідуючого відділенням для переводу дитини з інфекційного до реанімаційного відділення був не потрібний. У період вирішення технічних питань переведення дитини з інфекційного до реанімаційного відділення, всі необхідні та можли реанімаційні заходи надавалися дитині у інфекційному відділенні. При поступленні хворого у приймальне, то стан його встановлює лікар приймального відділення, який може залучити фахівця для більш точного встановлення стуну важкості пацієнта і зразу може направити до реанімаційного відділення. Йому точно не відомо, який конкретно лікар проводив лікування конкретно дитини ОСОБА_7 , однак зі слів бабусі хлопчика це був лікар ОСОБА_94 . Лікар огляд дитини повинен фіксувати у медичній картці хворого. Важає, що скоріш за все стан хлопчика, який поступив надранок у приймальне вже був важким.

Свідок ОСОБА_10 показала, що на даний час обіймає посасу меддиректора ОДЛ. У 2018 році обіймала посаду заступника головного лікаря по медичній частині. Про подію, що мала місце 27.10.2018 року, коли в лікарні порла дитина хворий ОСОБА_7 може повідомити наступне. Того дня 27.10.2018 року булла суббота, тобто вихідний день. Вона перебувала вдома. Близько 09:00 години їй зателефонувала лікар інфекційного відділення ОДЛ, ОСОБА_26 разом з лікарем інфекційного відділення ОСОБА_3 , які повідомили, що у відділення поступила важка дитина з проявами корі. Було вирішено викликати реаніматолога. Через деякий час їй зателефонував черговий лікар реаніматолог ОДЛ, ОСОБА_16 і повідомив, що дитина ОСОБА_7 потребує невідкладних реанімаційних заходів через важкий стан. Однак, з врахуванням того, що дитина мала ознаки кору, потрібно було підготувати реанімаційне відділення, де лежали хворі дітки для прийому дитини з кором. Така процедура зайняла близько 40 хвилин, оскільки потрібно було перевезти 5-х дітей з реанімаційного відділення у ЛОР відділення. Без її вказівки ніхто не вирішує питання переведення хворого з одного відділення в інше в межах ОДЛ. Вона дала всі необхідні вказівки для підготування ЛОР відділення для прийому діток з реанімаційного відділення. Після чого, хворого ОСОБА_7 було переведено до ізолятора реанімаційного відділення. Дитину вона особисто не оглядала, однак тримала на контролі стан дитини ОСОБА_13 в якого був діагноз «коровий інцефаліт». У реанімаційному відділенні черговий лікар реаніматолог ОСОБА_16 приступив до надання необхідних реанімаційних заходів. На запитання учасників судового розгляду свідок повідомила, що ОСОБА_96 належить до розповсюджених інфекційних захворювань дитячого віку. Найчастішими її ускладненнями є ураження центральної нервової системи (ЦНС) - енцефалопатія та коровий енцефаліт, які виникають у розпал хвороби - на 3-4-й день після появи висипки. На фоні нового підйому температури тіла виникає головний біль, нудота, блювання, порушення свідомості, які не завжди можна розпізнати через прояви інтоксикації. Лікар, який першим виявив ознаки кору у дитини, яка не була повністю привита від кору, повинен був при появі «блювання», як однієї з ознак можливого корового енцефаліту, вжити заходів до госпіталізації хворого. У вихідний день у приймальному відділення ОДЛ приймає черговий лікар приймального відділення, а лікарі інших відділень можуть бути залучені для консультацій з приводу стану хворого, який поступив. Однак, лікуючим лікарем хворого, який поступив у вихідний чи святковий день до ОДЛ, вважається лікар приймального відділення, який робить призначення щодо лікування, яке може бути від кореговано лікарем іншого відділення, як то інфекційного чи реанімаційного. Кір лікується згідно протоколу, медпрепарат «маніт» прописаний у протоколі лікування кору. Стан хворого при поступленні в приймальне відділення встановлюється лікарем приймального відділення з врахуванням повідомлень рідних хворого про стан здоров до моменту госпіталізації, все це відображається лікарем приймального відділення у картці хворого, який і призначає лікування.

Згідно з пунктом 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6, проведення експертизи повинно бути закінчене протягом одного місяця з дня отримання від органів дізнання, попереднього слідства або суду всіх необхідних матеріалів. При перевищенні експертом встановлених строків він повинен дати усне роз`яснення причин затримки начальнику бюро і направити про це письмове повідомлення особі, яка призначила експертизу.

Керуючись: ст.242, 332, 350, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання сторони обвинувачення прокурорапро проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0002504, внесеному до ЄРДР 28.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.140 КК України задоволити.

Призначити у кримінальному провадженні, № 0002504, внесеному до ЄРДР 28.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.140 КК України, додаткову комісійну судово-медичну експертизу.

Проведення додаткової комісійної судово-медичної експертизи доручити судовим експертам Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 9).

Клопотати перед експертною установою про залучення до комісії лікаря-інфекціоналіста.

На вирішення експертів поставити наступні запитання:

2.1. Яких конкретно вимог (з посиланням на пункти та заходи) наказу МОЗ України від 31.08.2004 №437 «Про затвердження Протоколу надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному етапі і до шпитальному етапах» необхідно було дотриматися у інфекційному відділенні лікарю після ініціювання питання про переведення дитини до ВАІТ до безпосереднього переведення до ВАІТ та чи вплинули такі на розвиток тяжких наслідків, які настали для хворого ОСОБА_13 ;

2.2. Чи відповідали дії лікаря ОСОБА_3 виходячи з матеріалів кримінального провадження, вимогам Протоколу діагностики та лікування кору в дітей, затвердженого Наказом МОЗ України «Про затвердження Протоколу діагностики та лікування інфекційних хвороб у дітей» від 09.07.2004 № 354 та вимогам наказу МОЗ України від 31.08.2004р. № 437 яким затверджений «Протокол надання медичної допомоги при невідкладних станах у дітей на шпитальному і до шпитальному етапах»?

2.3. Яким медикаментозним лікуванням в інфекційному відділенні вдалося б уникнути настання смерті дитини в тих умовах розвитку захворювання, що вказані у медичній карті стаціонарного хворого № 9803?

2.4. Чи вплинув факт неведення щоденникових записів з відображенням стану дитини в інфекційному відділенні (з вимірюванням артеріального тиску, температури, частоти пульсу, дихання, сатурації кисню, діурезу, результатів перкусії грудей, аускультації легень) і відображенням послідовності зміни стану хворого протягом всього періоду його перебування в інфекційному відділенні із визначенням відповідної лікувальної тактики на розвиток тяжких наслідків, які настали для ОСОБА_7 .?

2.5. Чи можна було б запобігти незворотнім процесам стану хворого ОСОБА_13 при наявності належної медичної допомоги в інфекційному відділенні ОДЛ м. Мукачева?

2.6. Виходячи зчинних нормативно правових документів МОЗ України, вимог частини шостої статті 35--2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), та з матеріалів кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, в тому числі показів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даних табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2018 року, чи була лікар інфекціоніст відділення ОДЛ м. Мукачева ОСОБА_3 , 27.10.2018 року лікуючим лікарем хворого ОСОБА_7 , 2006 р. н.?

2.7. Виходячи з чинних нормативно правових документів МОЗ України, у відповідності до вимог наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 5 жовтня 2005 р. №308/519 згідно якого визначено специфічні умови праці і її оплати при організації чергування. Порядок організації чергувань медичних працівників у стаціонарі та оплати їхньої праці визначений у пункті 5.2 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом №308/519 (далі Умови оплати праці), згідно наказу МОЗ України «Про затвердження Галузевих правил внутрішнього трудового розпорядку» від 18друдня 2000 р. № 204-О, далі Наказ № 204-о)., та виходячи з матеріалів кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, в тому числі табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2018 року, чи була лікар інфекціоніст відділення ОДЛ м. Мукачева ОСОБА_3 , 27.10.2018 року черговим лікарем інфекційного відділення ОДЛ м. Мукачева?

2.8. Чи мало місце неналежне виконання лікарем інфекціоністом відділення ОДЛ м. Мукачева , ОСОБА_3 обов`ків по лікуванню 27.10.2018 р. хворого ОСОБА_13 , виходячи з чинних нормативно-правових актів МОЗ України та матеріалів кримінального провадження?

2.9. Відповідно до чинних нормативно - правових документів МОЗ України, наказу МОЗ від 29.05.2013 р. № 435 та матеріалів кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, чи зобов`язана була вести лікар інфекціоніст - ОСОБА_3 27.10.2018 року щодо хворого ОСОБА_7 листок лікарських призначень? Якщо так, то чи не ведення листка лікарських призначень (згідно пред`явленого обвинувачення), у прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків відносно хворого ОСОБА_14 .

2.10. Під час судового розгляду кримінального провадження №0002504 від 28.10.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 140 КК України, з показів свідків та обвинуваченої встановлено, що лікарями інфекціоністами ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , 27. 10. 2018 року , з 09 год. 00 хв. до 09 год 15хв. а саме до появи лікаря реаніматолога ОСОБА_16 , надавались рекомендації по лікуванню хворого ОСОБА_17 , чи надання рекомендацій по лікуванню хворого ОСОБА_18 негативно вплинули на стан хворого ОСОБА_19 .? та чи є вони у прямому причинному зв`язку зі настанням тяжких наслідків відносно хворого ОСОБА_14 .?

2.11. Чи можна вважати призначення реополіглюкіну замість реосорбілаку зміною тактики лікування хворого ОСОБА_7 .? якщо так, то чи зміна тактики лікування є у прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків для ОСОБА_7 .? ,

2.12. Чи є протипоказом при лікуванні хворого ОСОБА_7 ,інфузія реополіглюкіна при інфекційному токсичному шоці з синдромом внутрішньо судинного згортання?

2.13. Чи є суттєвою різницею між реосорбілаком та реополіглюкіном при лікуванні хворого ОСОБА_13 , з відомим діагнозом, виходячи з матеріалів кримінального провадження?

2.14. Чи є реополіглюкін у прямому причинному зв`язку з настанням тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_14 .?

2.15. Як слід розуміти твердження "застосування реополіглюкіну було неадекватним", що зазначено у висновку експерта № 234/19 від 18.05.2020 р. (а.с 20. том 2)

У розпорядження експертів надати матеріали кримінального провадження № 0002504, внесеного до ЄРДР 28.10.2028 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.140 КК України (судова справа № 303/8173/20, КП/303/298/21 у 6-ти (шести) томах.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Результати експертизи у встановлений законодавством строк надати суду.

Ухвала оскарженню не підлягає, відповідно до ч.2 ст.392 КПК України.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відому експертній установі для виконання.

Головуючий Наталія МОРОЗОВА