Справа №366/3125/23
Провадження №1-кс/366/508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

власниці тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному проваджені №0001840, відомості про яке внесено в ЄРДР 14.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене в ході огляду місця події, а саме відкритої ділянки місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», номер кузова: НОМЕР_1 з реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Клопотання мотивоване тим, що 13.10.2023 року працівниками СРПП ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, поблизу домоволодіння № 32 по вул. Запрудська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області зупинено автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки документів у якого встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами Іванківським районним судом Київської області, однак умисно, всупереч постанов суду продовжує керувати транспортним засобом.

В період часу з 15 год. 46 хв. по 15 год. 55 хв. 13.10.2023 року, без ухвали слідчого судді, як невідкладний випадок, відповідно до вимог ч. 3 ст. 214, ст. 237 КПК України, дізнавачем СД ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості поблизу домоволодіння № 32 по вул. Запрудська в смт. Іванків, зафіксовано матеріальну обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення, в ході якого на майданчик ПП «Сінько» (с. Макарів, вул. В. Стуса, 37) вилучено автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

14.10.2023 року відомості про цю подію внесені в ЄРДР за ч. 1 ст. 382 КК України.

Прокурор зазначає, що тимчасово вилучений автомобіль є знаряддям вчинення кримінально правопорушення, підпадає під критерій речового доказу, а тому просить накласти на нього арешт.

Прокурор у судовому підтримав клопотання прокурора у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, які в ньому наведені.

Власниця тимчасового вилученого майна автомобіля ОСОБА_4 просила повернути їй вилучений транспортний засіб.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, заслухавши думку присутніх у судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (абзац 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 4 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

З огляду на вивчені та дослідженні долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, що надані прокурором, слідчим суддею встановлено наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ВРЗЗКС СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження № 0001840 від 14.10.2023 року за ч. 1 ст. 382 КК України та за наведених вище обставин.

З наданого протоколу огляду місця події слідує, що огляд проводився на узбіччі автомобільної дороги напроти будинку № 32 по вул. Запрудська в смт. Іванків Київської області, в період часу з 15 год. 46 хв. по 15 год. 55 хв. 13.10.2023 року, дізнавачем СД ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , в ході якого вилучено автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», з реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Згідно з наданою копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , вилучений автомобіль належить ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ).

14.10.2023 року відомості про цю подію внесені в ЄРДР за ч. 1 ст. 382 КК України.

14.10.2023 року постановою слідчої групи слідчих у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 , тимчасово вилучений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Клопотання про накладення арешту надійшло до суду разом з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду (за правилами обшуку) в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, у задоволені якого слідчим суддею відмовлено, оскільки звернення слідчої до слідчого судді з таким клопотанням було зайвим, і за результатами проведеного огляду звернення до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України не вимагається.

Вирішуючи питання про спосіб накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль, слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 173 КПК України та приходить до наступних висновків.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 382 КК України, предметом якого є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої), інстанції (першої, апеляційної чи касаційної), із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) та набрав законної сили.

При цьому, знаряддям вчинення кримінального правопорушення у цьому випадку є тимчасово вилучений транспортний засіб, правом керуванням яким позбавлений ОСОБА_5 , відповідно, автомобіль підпадає під критерії речового доказу, визначені ст. 98 КПК України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність прокурором тієї обставини, що тимчасово вилучений автомобіль має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому є речовими доказами. Незастосування такого арешту може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження автомобіля як речового доказу у кримінальному провадженні, що негативно вплине на подальше проведення досудового розслідування.

Разом з цим, прокурором не доведено необхідності накладення арешту на автомобіль та причіп шляхом заборони розпорядження та користування ними, оскільки у клопотанні нічого не зазначено про необхідність проведення з ним слідчих дій та судових експертиз.

При цьому, прокурор у клопотанні не зазначив, у який саме спосіб він просить накласти арешт на тимчасово вилучений транспортний засіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладення арешту на автомобіль шляхом заборони користування призведе до негативних наслідків для його власниці ОСОБА_4 та буде надмірно обтяжливим і несправедливим по відношенню до неї, оскільки остання не є учасником кримінального провадження і з наданих прокурором доказів слідчий суддя не вбачає її причетність будь-яким чином до вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України. Слідчий суддя також не вбачає підстав для заборони користування цим автомобілем ОСОБА_4 .

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що тимчасово вилучений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль шляхом заборони відчуження, передавши його на відповідальне зберігання власниці та зобов`язавши останню надавати автомобіль органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, якщо в цьому виникне необхідність.

Саме такий вид арешту тимчасово вилученого майна на переконання судді є необхідним для виконання завдань КПК України, зокрема він унеможливить приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, при цьому такий арешт буде спів розмірним обмеженню права власності завданням кримінального провадження та не спричинить надмірних та невиправданих негативних наслідків для його власниці ОСОБА_4 .

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 167, 170-172, 173, 174, 369, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно шляхом заборони його відчуження, яке вилучене 13.10.2023 року поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», номер кузова: НОМЕР_1 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), передавши його на відповідальне зберігання власниці, ОСОБА_4 , зобов`язавши останню надавати автомобіль слідчим, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні та процесуальним прокурорам для проведення слідчих (розшукових) дій, якщо у цьому виникне необхідність.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на процесуального прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна передати для виконання уповноваженому на це органу.

Копію ухвали вручити прокурору та надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1