Справа № 487/8843/23
Провадження № 1-кс/487/4886/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000976 від 09.08.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому вона просила надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудового розслідування кримінального провадження №0000976 від 09.08.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України. 16.11.2023 за місцем роботи ОСОБА_5 , а саме військової частини НОМЕР_1 , направлено та вручено повідомлено про підозру. Посилаючись на те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, встановлення наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , запобігання подальших можливостей переховуватися від органів досудового розслідування і суду, можливостей здійснення іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, слідчий звернулася до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Затримання особи, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Частиною 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути подане після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю (п. 3 ч. 2 ст. 188 КПК України).

Частиною 4 ст. 188 КПК України передбачено, що прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.

Отже, з аналізу наведених положень Кодексу слідує, що слідчий суддя може постановити ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу у виняткових випадках, а саме для забезпечення присутності підозрюваного в судовому засіданні під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у разі невиконання ухвали про привід підозрюваного для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою. Зазначені випадки зумовлені протиправною поведінкою підозрюваного, яка перешкоджає (може перешкодити) здійсненню кримінального провадження та негативно впливає (може вплинути) на забезпечення його ефективності. Особливістю застосування такого процесуального заходу, як затримання з метою приводу, є його короткостроковість, а також спрямованість на виконання завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудового розслідування кримінального провадження № 0000976 від 09.08.2023 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» 13.02.2023 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та того ж дня направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 №3 ОСОБА_5 призначено на посаду кухара їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 13.02.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_2 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдату ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, основні сили особового складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 були виведені із постійного місця дислокації до тимчасового місця дислокації підрозділу до АДРЕСА_1 , у тому числі і ОСОБА_5 .

Так, 15.07.2023 більш точний час в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, але не пізніше 05:30, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді кухара їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби розташування підрозділу їдальні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який тимчасово дислокувався в АДРЕСА_1 та незаконно перебуває поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби по теперішній час.

16.11.2023 за місцем проходження ОСОБА_5 військової служби, військової частини НОМЕР_1 , направлено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

З матеріалів клопотання слідує, що підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово викликався слідчим, проте за викликом до органу досудового розслідування не з`явився без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі. Підозрюваний переховується від досудового розслідування, таким чином, одержавши відомості про звернення до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, до початку розгляду даного клопотання підозрюваний вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу й зазначені у ст. 177 КПК України.

Застосування процесуального заходу, як затримання з метою приводу у даному кримінальному провадженні спрямовано на виконання його завдань, зокрема, захист та охорона прав, свобод та законних інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

А за такого, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 186, 188, 189, 190, 370, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1