Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/55/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ст. 307 КК УкраїниДоповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у письмовому провадженні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2024, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград, українцю, громадянину України, з повною вищою освітою, офіційно не працюючому, неодруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000110 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, тобто з 13 год. 05 хв. 16.01.2024 року до 13 год. 05 хв. 15.03.2024 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214 720 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 підозрюваному в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000110 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності такий засіб, як канабіс, який відповідно до списку №1 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

З цією метою, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 15 год. 35 хв. 26.04.2023, за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, повторно, придбав з метою збуту шляхом продажу поліетиленовий пакет на зіп-застібці з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/5850-НЗПРАП від 22.06.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 7,33 грама, тим самим вчинивши незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту збуту близько 15 год. 45 хв. 26.04.2023, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 у невстановленому під час досудового розслідування місці, за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, повторно, зберігав з метою збуту раніше придбаний ним поліетиленовий пакет на зіп-застібці з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/5850-НЗПРАП від 22.06.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 7,33 грама, тим самим вчинивши незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізовуючи протиправні наміри, близько 17 год. 05 хв. 26.04.2023, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи в під`їзді №6, будинку під АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, збули шляхом продажу ОСОБА_11 , поліетиленовий пакет на зіп-застібці з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/5850-НЗПРАП від 22.06.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 7,33 грама, отримавши в якості оплати гроші в сумі 1300 грн., тим самим вчинивши незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто, кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 17 год. 25 хв. 02.05.2023, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, повторно, придбав з метою збуту поліетиленовий пакет на зіп-застібці з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/6811-НЗПРАП від 04.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,31 грама, тим самим вчинивши незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту збуту близько 17 год. 45 хв. 02.05.2023, у невстановленому під час досудового розслідування місці, за невстановлених обставин, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту раніше придбаний ним поліетиленовий пакет на зіп-застібці з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/6811-НЗПРАП від 04.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,31 грама, тим самим вчинивши незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізовуючи протиправні наміри, близько 17 год. 50 хв. 02.05.2023, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перебуваючи біля будинку під АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, збув шляхом продажу ОСОБА_11 , поліетиленовий пакет на зіп-застібці з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/6811-НЗПРАП від 04.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,31 грама, отримавши в якості оплати гроші в сумі 1500 грн.,тим самим вчинивши незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби тобто, кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, але не пізніше 17 год. 18 хв. 05.07.2023, за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, повторно, придбав з метою збуту шляхом продажу пачку від цигарок «PARLIAMENT» з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/7363-НЗПРАП від 03.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 1,78 грама, тим самим вчинивши незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту збуту близько 17 год. 25 хв. 05.07.2023, у невстановленому під час досудового розслідування місці, за невстановлених обставин, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту шляхом продажу раніше придбану ним пачку від цигарок «PARLIAMENT» з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/7363-НЗПРАП від 03.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 1,78 грама, тим самим вчинивши незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Реалізовуючи протиправні наміри, близько 17 год. 35 хв. 05.07.2023, ОСОБА_7 , перебуваючи в під`їзді будинку під АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, збув шляхом продажу ОСОБА_11 , пачку від цигарок «PARLIAMENT» з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/7363-НЗПРАП від 03.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 1,78 грама, отримавши в якості оплати гроші в сумі 200 грн., тим самим вчинивши незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, вчинене повторно, та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, тобто, кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

Окрім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності такий засіб як канабіс, який відповідно до списку №1 таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_7 у невстановлені під час досудового розслідування місці та час, але не пізніше 07. год. 33 хв. 20.11.2023, за невстановлених обставин, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбав з метою збуту речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/11546-НЗПРАП від 20.11.2023 є наркотичним засобом канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 5,26 г., тим самим вчинивши незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України.

В подальшому ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування часу до періоду часу з 07 год. 33 хв. по 09 год. 30 хв. 20.11.2023, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/11546-НЗПРАП від 20.11.2023 є наркотичним засобом канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 5,26 г. в обраному ним місці за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 20.11.2023, в період часу з 07 год. 33 хв. по 09 год. 30 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 від 30.10.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/112-23/11546-НЗПРАП від 20.11.2023 є наркотичним засобом канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 5,26 г., тим самим ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, вчинене особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 317 КК України, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

20.11.2023 року о 09:30 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2024 задоволено вказане клопотання слідчого.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 13 год. 05 хв. 16.01.2024 року до 13 год. 05 хв. 15.03.2024 року.

Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214 720 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі № 0000110 від 20.01.2023 року.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 в строк до 15.03.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначено до 13 год. 05 хв. 15.03.2024.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом про проведення НСРД (а.с. 13-14,16, 18), висновком експерта (а.с. 15, 17, 19), протоколом про проведення НСРД (а.с. 20-35, 47-56), повідомленням про підозру (а.с. 70-73), висновком експерта (а.с.75), висновком експерта (а.с. 76).

ОСОБА_7 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна; злочини, у якому він підозрюється є умисним;

- незаконно впливати на свідків, які допитані або будуть допитані у провадженні з приводу незаконної діяльності ОСОБА_7 , оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено;

- вчинити інше подібне кримінальне правопорушення, пов`язане із злочинами в сфері незаконного обігу наркотичних засобів;

- вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або особистої поруки, або визначити меншу суму застави.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом не взяти до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, моє міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю та батьком, які є пенсіонерами.

Також її підзахисний з місцем проживання харектризується позитивно, раніше не судимий.

При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на суворості можливого покарання.

Також не доведено існування ризику впливу на свідків.

Разом з тим, слідчим суддею здійснено шаблонне обґрунтування доведеності ризиків.

Разом з тим, розмір застави, на думку захисту є не помірним до ОСОБА_7 , оскільки він не працює та проживає з батьками, які отримують мінімальну пенсію.

Під час апеляційного розгляду надійшла заява ОСОБА_13 та ОСОБА_14 батьків підозрюваного про передачу їм на поруки останнього.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника

ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції в силі, перевіривши матеріали клопотання слідчого та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що заяву батьків про передачу підозрюваного їм на поруки та апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Перевіривши матеріали клопотання слідчого та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_7 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме:

- протоколами про результати проведення НСРД у формі контролю за вчиненням злочину;

- протоколом обшуку від 20.11.2023;

- висновками судових експертиз матеріалів речовин та виробів;

- показаннями свідків;

- іншими матеріалами.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про відсутність доказів не можуть бути враховані оскільки по-перше в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обґрунтованості підозри, а по-друге на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на особисту свободу.

Доводи апелянта про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 колегією суддів не можуть бути враховані.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Тобто, суддею районного суду належним чином враховано тяжкість покарання, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_7 а також покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні. Врахував, що

ОСОБА_7 на даний час не має постійного місця роботи та доходів, що вказує на неналежний майновий стан, а тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Московенко проти України», «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

При цьому, в умовах, які наразі існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_7 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого та його місцезнаходження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 знає свідків, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_7 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про те, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, колегією суддів не можуть бути враховані доводи захисту про наявність місця проживання та проживання його разом із батьками, як підстава для зміни запобіжного заходу, оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, здійснити незаконний вплив на свідків та також вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Що стосується доводів захисту про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистою поруки, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Зокрема, поручителі зобов`язуються за необхідності доставити обвинувачуваного чи підозрюваного до органу досудового розслідування або до суду на першу про те вимогу.

Особиста порука основана на довірі до поручителя з боку слідчого судді чи суду, яка ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті.

Кількість поручителів Кодексом не обмежена. У кожному конкретному випадку слідчий суддя чи суд визначає достатню кількість поручителів для забезпечення дотримання запобіжного заходу.

Водночас у Кодексі передбачена можливість обрання одного поручителя, якщо ним є особа, яка заслуговує на «особливу довіру». Така особлива довіра до особи може бути продиктована її соціальним статусом, характером чи родом занять. Наприклад, до осіб, які заслуговують на особливу довіру, можна віднести народних депутатів, депутатів місцевих рад, державних діячів, керівників органів центральної або місцевої влади, осіб, відзначених державними нагородами, громадян, які мають визначні спортивні відзнаки тощо.

З матеріалів клопотання слідчого вбачається, що відносно ОСОБА_7 20.03.2020 обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 317 КК України, направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда, проте не зважаючи на це під час розгляду кримінального провадження в суді він вчинив інший корисливий злочин, що вказує на те, що особиста порука батьків не здатна забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, підозрюваний є повнолітнім, батьки похилого віку, тому не здатні достатнім та належним чином контролювати поведінку підозрваногою

Таким чином враховуючи те, що стороною захисту питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистою поруки, однак як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_7 після надходження обвинувального ату відносно нього на шлях виправлення не став, а навпаки обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових кримінальних правопорушень, які є умисними та тяжкими, колегія суддів відмовляє у застосуванні такого запобіжного заходу, оскільки вказаний запобіжний захід не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки надасть змогу вчиняти нові кримінальні правопорушення.

При цьому необхідно зазначити про те, що доводи, на які посилається сторона захисту про зменшення розміру застави, а саме відсутність постійного місця роботи, проживає за рахунок своїх батьків, які отримуються мінімальну пенсію свідчить про високу ступінь ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу, або обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується доводів захисту про зменшення розміру застави, необхідно зазначити наступне.

З матеріалів клопотання слідчого вбачається, що старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області підполковник поліції ОСОБА_8 просив визначити підозрюваному заставу у розмірі 190 (сто дев`яносто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до підозрюваного та накладає відповідні зобов`язання не тільки на підозрюваного, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за підозрюваного (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання підозрюваним обов`язків, покладених на підозрюваного як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених слідчим суддею, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Матеріали клопотання свідчать про те, що зазначений розмір застави, з однієї сторони, є цілком помірним для підозрюваного (застава вже в будь-якому випадку внесена), з іншої - залишається необхідно високим для забезпечення ризику втрати цих грошових коштів у разі неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. Тому, належна поведінка підозрюваного не є новою обставиною, яка перебуває у безпосередньому взаємному зв`язку із застосованим щодо ОСОБА_7 запобіжним заходом. Тож посилання на цю обставину не може зумовлювати зміну застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави в контексті зменшення його розміру.

Варто зауважити, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч.3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На думку , наразі розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Варто зазначити, що, стороною захисту не надано будь-які належні докази на підтвердження зменшення рівня майнового стану ОСОБА_7 .

Таким чином, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи захисту про зменшення розміру застави до ОСОБА_7 .

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2024необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.01.2024, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000110 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, строком на 60 днів, тобто з 13 год. 05 хв. 16.01.2024 року до 13 год. 05 хв. 15.03.2024 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 214 720 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4