Провадження № 11-сс/811/25/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 ,-

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з 16:33 год. 19.12.2023, тобто з дати затримання в порядку ст. 208 КПК України, в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк п?ять років), а також існування умов для життя підозрюваного ОСОБА_6 , в умовах розшуку, можливості його переховування, окрім цього ОСОБА_6 неодноразово судимий, судимість на час розгляду клопотання не погашена, при цьому на даний час ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків та офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел доходів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, також те, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 носить насильницький характер.

На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, винести вмотивовану ухвалу, та застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. У разі застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить визначити заставу у межах п.1 ч. 5 ст. 182 КПК.

Заслухавши доповідача, виступ захисника ОСОБА_8 , пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, та таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на наступне.

Частиною першою ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з матеріалами справи, 01 липня 2023 року до ЄРДР за № 0001888 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

20 грудня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Як вбачається з наведених в клопотанні слідчого даних, такі свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 19.12.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2023, постановою про визнання речовим доказом від 19.12.2023, висновком судово-медичної експертизи №10/47 від 19.12.2023, протоколом ідентифікації грошових коштів від 19.12.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з цим, не є обґрунтованими і належним чином вмотивованими визначені слідчим суддею ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; здійснення впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов передчасного висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурором як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не було доведено існування перелічених вище ризиків, оскільки не було надано доказів того, що підозрюваний ОСОБА_6 вчиняв будь-які дії на перешкоджання ведення досудового розслідування, вчиняв тиск на учасників кримінального провадження, свідків, перешкоджав слідству будь-яким іншим чином, чи вчиняв дії щодо ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не навів жодних мотивів ухвалення такого рішення, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту та не зазначив підстав з яких дійшов висновку про доведення прокурором обставин, передбачених п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Так, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу суд щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 не має судимості, має постійне місце реєстрації та проживання.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, і таких доказів не було надано прокурором під час апеляційного перегляду.

На переконання колегії суддів, доведення існування саме цих обставин прокурором є обов`язковим, поряд із доведенням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.

Виходячи з положень п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України колегія суддів не вбачає достатніх підстав для тримання під вартою особи, яка підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.

Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному,обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням наведеного, а також тяжкості вчинення кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , наявності місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 , запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, застосувавши до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчої про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2023 року, якою застосовано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави скасувати.

Клопотання слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_11 задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони цілодобово залишати житло у якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, тобто до 10 березня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного наступні зобов`язання:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

2) не відлучатися із м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Вищезазначені обов`язки застосовуються до ОСОБА_6 на строк два місяці з дати постановлення цієї ухвали, тобто до 10 березня 2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_6 з під варти та зобов`язати ОСОБА_6 невідкладно прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу для виконання передати ВП № 2 Львівське районне управлінню поліції № 2 ГУ Національної поліції у Львівській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4