Справа № 452/1/24
Провадження № 1-кп/452/148/2024
УХВАЛА

іменем України

29 січня 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується застосування

заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області клопотання по об`єднаному кримінальному провадженні про застосування примусових заходів медичного характеру щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбір Львівської області; жительки АДРЕСА_1 ; тимчасово тепер проживає у АДРЕСА_2 ; українки, громадянки України; із середньою-спеціальною освітою, пенсіонерки; раніше не судимої, -

- у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.01.2024р до Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання начальника сектору дізнання Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , затвердженого прокурором Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000311 від 30.11.2023р. щодо ОСОБА_4 . У наступному 04.01.2024р. до місцевого суду надійшло аналогічне клопотання слідчого СВ Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , яке затверджене прокурором Самбірської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо цієї самої особи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000885 від 01.12.2023р.; ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 січня 2024 року об`єднано матеріали вказаних кримінальних проваджень щодо цієї особи, яка вчинила обидва суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 263 КК України за наступних обставин:

ОСОБА_4 29 листопада 2023 року об 11.00год знаходячись у житловому будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із сусідкою ОСОБА_9 , підійшла до останньої та, тримаючи в руці металевий клинок, вдарила потерпілу по спині, а саме в ліву сторону грудної клітки, чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження.

Крім того ОСОБА_4 у той час за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 взяла ніж типу штик, який згідно висновку експерта відноситься до холодної зброї колючої дії промислового виробництва та перенесла його за місцем проживання сусідки ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_1 , яким в подальшому спричинила останній легкі тілесні ушкодження, - що є кримінально караними діями як незаконне поводження зі зброєю, - вчинила суспільно небезпечне діяння, що за ознаками кримінального правопорушення є носінням холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Судом проаналізовано матеріали об`єднаного кримінального провадження і суд прийшов висновку про причетність ОСОБА_4 до вчинення суспільно небезпечних діянь, - кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 263 КК України і кваліфікація за цими нормами Закону є вірною, оскільки особа своїми діями вчинила умисне легке тілесне ушкодження та носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу; ОСОБА_4 мала б за це понести кримінальну відповідальність у встановленому порядку.

Разом з тим згідно з висновку судово-психіатричної експертизи №1391 від 26.12.2023р. ОСОБА_4 на даний час страждає тяжким психічним розладом у формі деменції з маячними симптомами, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою обов`язкового її лікування; крім того ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованих їй дій страждала зазначеним психічним захворюванням та не усвідомлювала своїх дій, не могла керувати ними.

Законний представник особи ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що його мати до цього часу була цілком здоровою людиною, жодних ознак психологічних чи психічних розладів у неї не було, просив призначити їй амбулаторне лікування; однаковою була позиція захисника-адвоката, котрий наголосив, що тепер є очевидним, що його підзахисна все розуміє, вона усвідомила власну помилку та пообіцяла такого не повторювати, відтак просив суд застосувати лікування особи амбулаторно у Самбірській ЦРЛ. Напротивагу цьому прокурор усно уточнила описки в обидвох клопотаннях стосовно умислу особи та усвідомлення своїх дій на час вчинення по суті правопорушень, пропонувала суду не брати до уваги наведені пом`якшуючі чи обтяжуючі обставини, а клопотання по суті про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом підтримала та наполягала на його задоволенні посилаючись на відповідний висновок експерта; потерпіла у свою чергу в минулому судовому засіданні також переконливо наполягала на примусовому стаціонарному лікуванні ОСОБА_4 , або просила її позбавити волі за таку поведінку, оскільки боїться за своє життя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Таким чином, надавши відповідну оцінку показанням учасників судового розгляду, із урахуванням інших зібраних у справі доказів, достовірно встановлено та суд вважає доведеним, що саме ОСОБА_4 вчинила суспільно-небезпечні діяння, які мають ознаки кримінального проступку, а також злочину, - що передбачено ч. 1 ст. 125 і ч. 2 ст. 263 КК України відповідно, - а також те, що під час вчинення вищевказаних дій вона перебувала у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим як наслідок особа не підлягає кримінальній відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Статтею 94 КК України встановлено вичерпний перелік видів примусових заходів медичного характеру, які можуть бути, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовані судом до таких осіб. Згідно ч. 2 цієї статті надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. За ч. 3 госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосоване судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування в примусовому порядку.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України №397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Тому, розглянувши клопотання, дослідивши надані докази в їх сукупності з точки зору належності та допустимості, беручи до уваги позицію потерпілої сторони, пояснення законного представника особи ОСОБА_5 та захисника - адвоката, котрі обидва просили призначити амбулаторне лікування без поміщення до лікувального закладу, однак суду нічим це не довели, що особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги; заслухавши думку прокурора, яка вважала, що клопотання внесено за наявності достатніх підстав та підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 вчинила суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності, що виключає застосування до неї покарання; враховуючи характер та тяжкість захворювання, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд уважає необхідним застосувати відносно неї примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Такі висновки суду відповідають вимогам і рекомендаціям постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», відтак разом з тим суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не встановлює строк, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід особі не обирався, цивільного позову в установленому порядку не заявлено; судові витрати не слід стягувати із особи, оскільки при вирішенні подібних питань про примусові заходи медичного характеру Кримінальний процесуальний Закону такого не передбачає; про долю речових доказів вирішити питання у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 512-513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Самбір Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , тепер тимчасово проживає по АДРЕСА_2 ; пенсіонерки, - примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази ніж, штик-ніж та ножиці згідно постанови слідчого про визнання та приєднання до справи речових доказів від 01.12.23р. та квитанції Самбірського РВП №2315 знищити після набрання ухвалою законної сили.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити законному представнику та прокурору; надіслати потерпілій.

Суддя