УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001175 від 30.08.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, із середньо-технінчою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, поданого стороною обвинувачення, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001175 від 30.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, з невстановлених мотивів, з метою незаконного поводження із вибуховими речовинами, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 02.11.2023, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, тобто без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб незаконно придбав у невстановлених осіб ручну протитанкову гранату РПГ-18, з маркуванням на ній: «В-659 533-2-74 МУХА 254-5-74 МУХА 254-5-74 ОКФОЛ ППК-5 К-1-74; ТКБ 076 ТВГ 5594; В 44519; 5-74 Г», яка належить до категорії вибухових речовин.

В подальшому, ОСОБА_5 , з невстановлених мотивів, з метою незаконного поводження із вибуховими речовинами, у невстановлений час, але не пізніше 02.11.2023, діючи з прямим умислом, почав зберігати, без передбаченого законом дозволу, за місцем мешкання його доньки ОСОБА_7 , яка наразі перебуває за кордоном, за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ, вищезазначену ручну протитанкову гранату РПГ-18, з маркуванням на неї: «В-659 533-2-74 МУХА 254-5-74 МУХА 254-5-74 ОКФОЛ ППК-5 К-1-74; ТКБ 076 ТВГ 5594; В 44519; 5-74 Г», яка належить до категорії вибухових речовин.

Разом з тим, 02.11.2023 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області, в період часу з 09 год. 06 хв. по 11 год. 51 хв., проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено вищезазначену ручну протитанкову гранату.

За вищевикладених обставин, 02.11.2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 03.11.2023 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Слідчий за погодження з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю необхідності запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні:

Прокурор клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав у повному обсязі.

Захисник зазначив, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим та відповідно ризики є недоведеними, посилаючись на стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 в період з 05.04.2023 року по 29.09.2023 року було видалено групу зубів, а також на міцність соціальних зв`язків останнього: ОСОБА_5 одружений, має постійне місце проживання, за яким зареєстрований та характеризується виключно позитивно. Крім того, адвокат ОСОБА_4 звернув увагу слідчого судді на те, що його підзахисний активно надає волонтерську допомогу, уклавши договір з Благодійним фондом. Захисник підозрюваного також зауважив на тому, що його підзахисний не був та не є військовослужбовцем, відповідної освіти не має та не володіє спеціальними знаннями щодо зброї, при цьому останній тривалий час займається колекціонуванням муляжей та/або непридатної до використання зброї, яку зазвичай купляє на ринку. Більше того, щодо вилученої у ОСОБА_5 ручної протитанкової гранати, останній, сприяючи досудовому розслідуванню, пояснив, що її придбав також на ринку та те, що вона є вибухонебезпечною дізнався з акту вибухотехніка, який був складений в ході обшуку.

З огляду на вищевикладене, захисник просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, долучивши у судовому засідання письмові заперечення з додатками.

Підозрюваний з підозрою згоден, щодо запобіжного заходу підтримав захисника, просив слідчого суддю застосувати відповідний запобіжний захід для того, щоб він зміг закінчити лікування у стоматолога.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 03.10.2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколами допиту свідків, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які безпосередньо приймали участь у проведенні обшуку у якості понятих та є свідками протиправної діяльності ОСОБА_5 ; протоколом обшуку від 02.11.2023 проведеним за адресою АДРЕСА_2 ; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 02.11.2023 № 605, відповідно до якого виявлене у ході обшуку є ручною протитанковою гранатою РПГ-18, з маркуванням на неї: «В-659 533-2-74 МУХА 254-5-74 МУХА 254-5-74 ОКФОЛ ППК-5 К-1-74; ТКБ 076 ТВГ 5594; В 44519; 5-74 Г», яка належить до категорії вибухових речовин; довідкою управління вибухотехнічної служби ГУ НП в Одеській області про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів від 02.11.2023 № 605 та іншими матеріалами в сукупності.

Слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення. На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим та суспільно-небезпечний характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

При вирішенні питання щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує та вважає вмотивованими твердження сторони обвинувачення про те, що наразі тривають заходи щодо місцезнаходження інших осіб причетних до незаконної діяльності, а також іншої вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, які, без передбаченого законом дозволу, можливо перебувають у заздалегідь обладнаній підозрюваним та іншими ймовірними учасниками кримінального правопорушення схованці, яку останній може знищити або здійснити дії, спрямовані на створення інших схованок для незаконного зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин з метою їх подальшого збуту, а тому слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення з приводу того, що під час досудового розслідування отримано відомості щодо незаконного придбання ОСОБА_5 ручної протитанкової гранати у невстановлених, на теперішній час, осіб, останній ймовірно може продовжувати підтримувати спілкування з вказаними особами з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що з аналізу протоколів допитів свідків, долучених до матеріалів клопотання сторони обвинувачення, вбачається, що свідки у даному кримінальному провадженні були залучені органом досудового розслідування для проведення слідчої (розшукової) дії у вигляді обшуку та були повідомлені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, тобто такі особи ймовірно незнайомі підозрюваному та він не має з вказаними особами жодних зв`язків.

Відтак, навіть беручи до уваги, що у випадку можливого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 до суду, вказані особи в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, ризик можливого впливу на таких осіб та зміни ними своїх показів, під загрозою можливої кримінальної відповідальності у такому випадку за означені дії, мінімізує в значній мірі існування такого ризику.

Щодо доводів сторони обвинувачення, про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик є не доведеним, так як ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано будь яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що підозрюваний може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже він одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, більше того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 активно займається волонтерською діяльністю та на даний час у останнього, у зв`язку із видаленням зубів, існує дискомфорт та обмеження щодо прийому їжі, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001175 від 30.08.2023 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту строком до 02.01.2024 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 02.01.2024 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1