печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000241,

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 20.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

І. Зміст скарги

Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020.

20.10.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Суть оскаржуваного повідомлення про підозру зводиться до того, що Голова ДПС України ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання для ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» неправомірної вигоди у вигляді уникнення вказаним підприємством обов`язку сплати грошових зобов`язань з рентної плати..., діючи всупереч інтересам служби, прийняв шляхом підписання рішення про результати розгляду скарги, яким, окрім іншого, повністю скасував ППР Офісу ВВПДПС України від 09.10.2019 № на суму 2 245 721372,52 грн.»

«Внаслідок звільнення ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» від сплати платежів, передбачених податковим повідомленням-рішенням № від 09.10.2019, державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до Державного бюджету України коштів на загальну суму 2 245 721372,52 грн».

Підставою оскарження вказаного процесуального рішення (повідомлення про підозру від 20.10.2020 є:

- повідомлення про підозру ОСОБА_6 є необґрунтованим з огляду на те, що ОСОБА_6 не звільнив ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» від сплати рентних платежів до бюджету. Податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2019 року було скасоване через його передчасність та у зв`язку із тим, що незважаючи на очевидну необхідність застосування спеціальних знань для вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю, керівник контролюючого органу не забезпечив проведення експертизи.

Скасовуючи як передчасне податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2019 року ОСОБА_6 своїм рішення від 23.12.2019 року зобов`язав Офіс ВВП ДПС вжити заходи відповідно до пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПКУ щодо правомірності нарахування рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин відповідно до вимог законодавства.

На виконання зобов`язання, викладеного у рішенні ОСОБА_7 від 23.12.2019 року, працівниками Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» за період діяльності з 01.01.2015 року по 31.03.2019 року щодо дотримання вимог податкового законодавства України з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у частині висновків Акту планової перевірки від 05.09.2019 року № 103/28-10-46-17/24432874, на підставі яких складене податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 09.10.2019 року №, скасоване рішенням ДПС України від 23.12.2019 року № 14247/6/99-00-08-05-03 про результати розгляду скарги.

За результатами цієї перевірки був складений акт від 17.03.2021 року №188/32-00-07-01-01-11/24432974, у якому зазначено, що перевіркою виявлено порушення ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» положень Податкового кодексу України, яке призвело до заниження рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на суму 2 245 721 372,52 грн.

На підставі цього акту перевірки було складене податкове повідомлення- рішення від 23.04.2021 року № 000095.32-00-07-01-01-32, яким податкове зобов`язання ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» збільшено на 2 807 151 715,66 грн, з них - штрафна санкція у розмірі 561430 343,14 грн.

- ОСОБА_6 діяв в інтересах служби та не спричинив держаним інтересам тяжких наслідків чи іншої матеріальної шкоди.

Як слідує із самого рішення від 23.12.2019, яке є предметом розслідування даного кримінального провадження про результати розгляду скарги, і з акту перевірки від 17.03.2021 року, ОСОБА_6 своїм рішенням не просто не звільняв ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» від сплати цих платежів, а навпаки зобов`язав уповноважених працівників ДПС провести належну перевірку, висновки якої ґрунтувалися б на кваліфікованому експертному заключенні у сфері металургії та збагачення залізних руд.

Податковим повідомленням-рішенням від 23.04.2021 року № О00095.32-00- 07-01-01-32, складеним за результатами проведення такої повторної перевірки, податкове зобов`язання ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» збільшено на 2 807 151 715,66 грн, що на 561 430 343,14 гри більше, ніж було передбачено передчасним рішенням від 09.10.2019 року.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 ґрунтувалось на висновку експертизи, який в подальшому було відкликано.

Проведена стороною захисту судова економічна експертиза додатково підтверджує необґрунтованість оскаржуваного повідомлення про підозру.

ІІ. Позиції учасників провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав подану скаргу, просив її задовольнити та скасувати повідомлення про підозру від 20.10.2020 у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України .Додаткові пояснення з додатками надав в письмовому вигляді, як і долучені до матеріалів справи.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів скарги заперечив, просив у її задоволенні відмовити. Зазначив, що предметом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні є прийняття ОСОБА_6 як Головою Державної податкової служби України рішення від 23.12.2019 року за результатами розгляду скарги ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» та скасування податкового повідомлення- рішення № від 09.10.2019 року на суму 2 245 721 372,52 грн.,що й підтеврджує розмір завданих збитків державі, а не інші проведені опісля перевірки.

ІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка слідчого судді.

В судовому засіданні на підставі наданих сторонами матеріалів встановлено, що Головним слідчим управлінням ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2. ст. 364 КК України.

20.10.2020 заступником Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2. ст. 364 КК України, а саме: у вчиненні умисному, з метою одержання будь -якої неправомірної вигоди для юридичної особи використанні службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відтак дана скарга подана повноважною особою та в строки, визначені КПК України, підстав для відмови у відкритті провадження чи повернення скарги слідчий суддя не вбачає.

Надалі слідчому судді при розгляді скарги на повідомлення про підзору слід відповісти на запитання , які критерії оцінки повідомлення про підозру під час розгляду цієї скарги, адже національний закон, зокрема ст. 303 КПК України їх не визначає.

Задля відповіді на це запитання слідчий суддя зобов`язаний звернутися до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до яких у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Таким чином слідчий суддя виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених в ст. 7 КПК України вважає, що предметом судового контролю слідчим суддею під час розгляду скарг на повідомлення про підозру є: обґрунтованість підозри, оскільки перевірка слідчим суддею саме обґрунтованості підозри є бар`єром для необґрунтованого кримінального переслідування та засобом належної реалізації загальних завдань кримінального провадження - щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; форма та зміст документу - повідомлення про підозру, а також порядок повідомлення про підозру (наявність повноважень в особи, яка здійснила таке повідомлення, тощо) .

Перевіряючи на предмет форми та змісту оскаржуваного повідомлення про підозру від 20.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020 щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що таке в повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки в ньому наявні всі необхідні реквізити, визначені зазначеною нормою закону.

Оцінюючи порядок здійснення повідомлення про підозру від 20.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020 щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя не знаходить порушень закону, які б призвели до скасування означеного процесуального рішення.

Що стосується перевірки обґрунтованості повідомлення про підозру від 20.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020 щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Стосовно першого аспекту, то слідчий суддя надходить до висновку, що такий стороною обвинувачення формально дотриманий, адже правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 передбачене національним законом (ст. 364 КК України).

Що ж стосується питання факту, то задля перевірки дотримання стороною обвинувачення цього аспекту первинним є встановлення саме події кримінального правопорушення, а вже тоді обставин, за яких сторонній спостерігач може з впевненістю сказати, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства) (п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13).

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

На підтвердження цього висновку вказує й те, що національне законодавство встановлює перелік випадків повідомлення про підозру (ст. 276 КПК України), якими зокрема є: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту оскаржуваного повідомлення про підозру в даному конкретному випадку мало місце застосування прокурором п . 3 ч. 1 ст. 276 КПК України (наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення).

Таким чином, з урахуванням обставин справи, в даному випадку слідчий суддя при перевірці обґрунтованості повідомлення про підозру зобов`язаний перевірити саме наявність достатніх доказів для підозри, тобто первинно встановити факт події кримінального правопорушення, а тільки тоді вже такі факти і обставинами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто не професіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями ОСОБА_6 та подією кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України подію злочину слід розуміти як елемент об`єктивної сторони складу злочину, що відбувся у певний час, у певному місці та певним способом.

Слідчий суддя враховує та наголошує, що для встановлення оцінки обґрунтованості підозри, він в жодному випадку не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, однак національний стандарт оцінки доказів для встановлення обґрунтованості підозри обов`язково включає в себе такі критерії як допустимість, належність та достатність. (ст. 94 КПК України, яка зобов`язує слідчого суддю здійснювати оцінку доказів саме за такими критеріями).

Так, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисному, з метою одержання будь -якої неправомірної вигоди для юридичної особи використанні службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

При цьому кримінальне правопорушення за твердженням сторони обвинувачення полягає у діях ОСОБА_6 як Голови ДПС України, який зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання для ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» неправомірної вигоди у вигляді уникнення вказаним підприємством обов`язку сплати грошових зобов`язань з рентної плати..., діючи всупереч інтересам служби, прийняв шляхом підписання рішення про результати розгляду скарги, яким, окрім іншого, повністю скасував ППР Офісу ВВПДПС України від 09.10.2019 № на суму 2 245 721372,52 грн.»

«Внаслідок звільнення ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» від сплати платежів, передбачених податковим повідомленням-рішенням № від 09.10.2019, державним інтересам спричинено тяжкі наслідки у вигляді ненадходження до Державного бюджету України коштів на загальну суму 2 245 721372,52 грн».

Відтак, слідчий суддя надаючи оцінку обґрунтованості оскаржуваної підзори повинен відповісти на питання чи мала місце подія кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, не вдаючись до кваліфікації частин зазначеного злочину, у зв`язку з описаними вище діями ОСОБА_6 як Голови ДПС України та чи наявні наразі такі докази , які б цю подію підтверджували.

Об`єктивні ознаки зловживання владою або службовим становищем становлять: 1) діяння у вигляді використання службовою особою влади чи службового становище всупереч інтересам служби; 2) наслідків у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадянським інтересам, або інтересам юридичних осіб; 3) причинного зв`язку між діяннями та наслідками.

Під використанням службового становища всупереч інтересам служби розуміють вчинення службовою особою таких порушень своїх службових обов`язків, які заподіюють істотну шкоду інтересам окремим громадян, державним, громадським інтересам або інтересам юридичних осіб. Поняття «інтереси служби» безпосередньо пов`язано з обсягом обов`язків службової особи.

Зловживанням владою є протиправне використання повноважень, правомочностей і можливостей, похідних від прав, обов`язків, гарантій, а також пільг та інших благ, які безпосередньо пов`язані зі здійсненням функцій представника влади.

Так, як зазначалось вище в мотивувальній частині ухвали предметом розслідування у кримінальному провадженні є прийняття ОСОБА_6 як Головою Державної податкової служби України рішення від 23.12.2019. Відтак слідчому судді при оцінці обґрунтованості підозри слід надати відповідь на запитання: 1) чи було таке рішення прийнято Головою ДПС ОСОБА_6 в межах його повноважень? 2) обґрунтовано? 3) за наявності необідніх для цього підстав? 4) чи було таке рішення прийнято ОСОБА_6 як наслідок протиправного використання повноважень?

Відповідно до п.п. 18 п.11 Положення про Державну податкову службу України ( в редакції станом на 23.12.2019) Голова ДПС України скасовує повністю чи в окремій частині акти територіальних органів ДПС. Таким чином слідчий суддя відповідає ствердно на запитання 1 та негативно на запитання 4.

Щодо запитань 2 і 3 сторона обвинувачення дійшла до висновку, що таке рішення ОСОБА_6 прийнято необґрунтовано та незаконно, а відтак всупереч інтересам служби, зважаючи на висновок експертів КНДІСЕ за результатами проведення комплексної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та економічної експертизи від 22.05.2020 №8628/20-71/8629/20-34 при збагаченні залізних руд та виробництві концентрату за технологічними схемами, що застосовуються на збагачувальних фабриках ПЛТ «Арселорміттал Кривий Ріг» змін кристалічних форм мінералів рудної сировини, їхнього агрегатно-фазового стану та кристалохімічної структури не відбувається та висновки Акту перевірки № 103/28-10-46-17/24432974 від 05 вересня 2019 року ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» документально підтверджено».

Між тим, як вбачається з листа за підписом директора КНДІСЕ від 13.11.2020, останній містить вказівку про повернення висновку комплексної експертизи з матеріалами на доопрацювання. Вказані обставини ставлять під сумнів ствердження, які викладені експертами у такому висновку експертизи, що відповідно й тягне за собою сумнів у ствердженнях, викладених у оскаржуваному повідомленні про підозру.

Поряд з цим, висновком судової економічної експертизи, від 12.08.2021 року № 17202/21-72/24155/21072 встановлено, що висновки, викладені у прийнятому ОСОБА_6 рішенні від 23.12.2019 року щодо скасування податкового повідомлення-рішення, підтверджуються нормативно та документально.

Такий висновок судового експерта ґрунтується на тому, що об`єктом оподаткування є обсяг руди залізної сировини, у той час як обсяг залізорудного концентрату не є об`єктом оподаткування рентною платою, оскільки він не є мінеральною сировиною та корисною копалиною. Відтак, розрахунок рентної плати має здійснюватись без врахування витрат на збагачення руди до залізорудного концентрату.

Таким чином, для правильного розрахунку рентної плати ключовим є аналіз та оцінка технологічного процесу переробки руди у залізорудний концентрат на конкретному підприємстві.

З дослідницької частини означеного висновку експерта також вбачається, що перед прийняттям податкового повідомленням-рішенням № від 09.10.2019, Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» листом повідомив Офіс ВВП ДФС про те, що на етапах дроблення руди та виготовлення концентрату неагломерованого при переробці залізної руди в залізорудний концентрат не відбувається зміни мінеральних форм корисних копалин (руди), її агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури.

Разом із тим, ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» разом зі скаргою надало інший лист Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», в якому викладено те, що позиція про те, що при магнітному збагаченні відбувається якісна зміна продуктів розділення корисних копалин за рахунок підвищення концентрації мінералів магнетиту в концентраті та кварцу у відходах, яка суперечила науковій позиції, викладеній в листі цієї ж установи на адресу Офісу ВПП ДФС.

Тобто такі документи містили різні висновки щодо переробки залізної руди в залізорудний концентрат, що в свою чергу унеможливлювало визначення вартості розрахунку з рентної плати за користування надрами.

Оскільки під час здійснення експертного контролю, в порушення п. 84.1 ст. 84 Податкового кодексу України, відповідна експертиза не була проведене, за таких умов питання визначення грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за наявності різних висновків щодо переробки залізної руди в залізорудний концентрат потребувало додаткового дослідження.

Відтак судовий експерт за результатами проведеної експертизи прийшов до висновку, що висновки, викладені у рішенні від 23.12.2019 року про скасування податкового повідомлення-рішення за наведених умов нормативно та документально підтверджуються.

Окрім цього у згадуваному висновку експерта визначено, що за умови неможливості визначення вартості розрахунку з рентної плати за користування надрами при відсутності необхідної експертизи зазначене у рішенні від 23.12.2019 року про скасування податкового повідомлення- рішення зобов`язання вжити заходів відповідно до п.п.78.1.12 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України щодо правомірності нарахування рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, тобто проведення у відповідності до вимог п.п.78.1.12 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової перевірки ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг», підтверджується нормативно.

Зважаючи на описаний вище висновок експерта та відсутність будь -яких доводів з боку сторони обвинувачення, які б його спростовували або ставили під сумнів, а також відсутність будь -яких інших висновків експертиз, яким би міг слідчий суддя надати перевагу, слідчий суддя приймає його та відповідає ствердно на 2-ге та 3-тє запитання.

Поряд з цим, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру метою дій ОСОБА_6 було отримання ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» неправомірної вигоди у вигляді уникнення вказаним підприємством обов`язку сплати грошових зобов`язань з рентної плати.

Зважаючи на таке твердження слідчий суддя оцінюючи обґрунтованість підозри нагадує про її перший аспект - питання права. Тобто підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Таким чином слідчий суддя вважає за доцільне тут проаналізувати чи відповідає поняттю неправомірна вигода уникнення підприємством обов`язку сплати грошових зобов`язань з рентної плати.

Так, відповідно до примітки 1 ст. 364-1 КК України у статтях 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3, 368-4, 369, 369-2 та 370 цього Кодексу під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

При цьому, грошові кошти (гроші) - готівка, кошти на рахунках у банках та депозити до запитання (Мінфін, Наказ "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності"" від 07.02.2013 N 73).

Грошима (грошовими коштами) є гривня та іноземна валюта (Стаття 192 Цивільного Кодексу).

Майно - окрема річ, сукупність речей, а також майнові права і обов`язки (Стаття 190 Цивільного Кодексу).

Переваги - додаткові матеріальні чи інші вигоди, які суб`єкт має порівняно з іншими, які ставлять його в нерівне становище з іншими особами (наприклад, отримання житла від держави поза чергою).

Пільги - надання додаткових можливостей майнового чи немайнового характеру. (Наприклад, надання бюджетних кредитів та позик, забезпечення автомобілем, безкоштовний проїзд пасажирським міським та приміським транспортом).

Послуги - це здійснювана на замовлення споживача та з метою задоволення його особистих потреб діяльність з надання чи передачі споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага (п.17 ст.1 Закону "Про захист прав споживачів")

Нематеріальні активи. Податковий кодекс визначає 6 груп нематеріальних активів:

а) права користування природними ресурсами; б) права користування майном; в) права на комерційні позначення (право на торгівельні марки, комерційні найменування тощо), крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті; г) права на об`єкти промислової власності (на винаходи, корисні моделі, породи тварин тощо) крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті; ґ) авторське право та суміжні права; д) інші нематеріальні активи (право на ведення діяльності, використання економічних привілеїв тощо).

І також Податковий кодекс вирізняє ще один вид - гудвіл (вартість ділової репутації).

Прикладом надання неправомірної вигоди у вигляді нематеріального активу є написання наукових статей, дипломної роботи або дисертації "на замовлення".

Будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру (наприклад призначення на посаду без проведення передбаченого законом конкурсу або ж з порушенням проведення; пригощання коштовною вечерею тощо).

Відтак уникнення підприємством обов`язку сплати грошових зобов`язань з рентної плати не підпадає під жодну із визначених кримінальним законом понять неправомірної вигоди. Таке ж визначення неправомірної вигоди, яке вжито у оскаржуваному повідомленні про підозру потребує широкого тлумачення кримінального закону, що є порушенням не тільки національного закону, але й ст. 7 ЄКПЛ. Адже стаття 7 Конвенції не обмежується забороною ретроспективного застосування кримінального законодавства на шкоду обвинуваченому. У більш загальному сенсі вона також втілює принцип, що лише закон може визначати злочин і передбачати за нього покарання (nullum crimen, nulla poena sine lege). Забороняючи, зокрема, поширення сфери існуючих злочинів на дії, які раніше не були кримінальними злочинами, стаття також встановлює принцип, що кримінальне законодавство не має широко тлумачитися на шкоду обвинуваченому, наприклад за аналогією (див. справу Del Rio Prada, процит. вище, пункт78) (пункт 49 рішення).

Таким чином слідчий суддя вважає, що у випадку визначення мети дій ОСОБА_6 стороною обвинувачення не дотримано аспект права, тобто підозра в цій частині не стосується правопорушення, передбаченого законом.

Поряд з цим, навіть якщо відкинути порушення стороною обвинувачення питання права, то зважаючи на те, що згідно оскаржуваного повідомлення про підозру ОСОБА_6 діяв з метою отримання неправомірної вигоди не для себе, а на користь третьої особи, то логічним є, що він діяв у співучасті хоча б з підбурювачем до вчинення ним таких дій.

Однак досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває понад три роки і навіть з витягу з ЄРДР не вбачається, що органом досудового розслідування внесені відомості щодо будь -яких осіб, які б могли просити, підбурювати, спонукати , схиляти в інший спосіб ОСОБА_6 діяти на користь ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» з метою уникнення останнім сплати грошових зобов`язань з рентної плати.

Слідчий суддя також вважає слушними доводи сторони захисту задля оцінки обґрунтованості підозри з приводу ухвалення нового податкового повідомленням-рішенням від 23.04.2021 року № О00095.32-00- 07-01-01-32, складеного за результатами проведення повторної перевірки, яким податкове зобов`язання ПАТ «Арселорміттал Кривий Ріг» збільшено до 2 807 151 715,66 грн, що на 561 430 343,14 гри більше, ніж було передбачено рішенням від 09.10.2019 року, яке скасував ОСОБА_6 . Адже зі спливом строків обґрунтованість підозри зменшується за відсутності нових доказів, а при наявності тих, які виправдовують дії підозрюваного, обґрунтованість підозри стає мінімальною, а то й взагалі перестає існувати, що й має місце в даному випадку.

За вказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування повідомлення про підозру від 20.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000241 від 20.10.2020 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 22, 26, 277, 278, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000241 - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення, складене заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 20.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000241, про підозру ОСОБА_6 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1