"09" січня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Братське Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 23 лютого 2024 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.
Звертає увагу, що він має ряд тяжких хронічних захворювань, на утриманні хвору матір похилого віку, одружений, до затримання працював та не має намірів переховуватися від суду.
Зазначає, що не згоден з пред`явленим йому обвинуваченням, оскільки судом не взято до уваги висновки експертиз.
Просить обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
На розгляді Березнегуватського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України.
Під час проведення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, а також незаконного впливу на потерпілу та свідків.
Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції висновку, що наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що ОСОБА_5 хоча і одружений, однак утриманців не має, офіційно не працює, зловживає алкогольними напоями, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Ризик незаконного впливу на потерпілу у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що обвинувачений проживає з нею в одному населеному пункті та обізнаний про її місце проживання.
Окрім того, доводи обвинуваченого про наявність хвороби та необхідність тривалого лікування, перебування на утриманні хворої матері похилого віку, не спростовують вищевказаних висновків суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу відсутні, а його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити лише шляхом продовження строку тримання під вартою.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_5 про дату та час розгляду повідомлений належним чином, клопотання про апеляційний розгляд за його участі до суду не надіслав.
Захисник ОСОБА_6 надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Неявка учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.
За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу. Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового розгляду та з огляду на перевірені в порядку ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент продовження дії запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Суд наголошує, що позбавлений можливості надати правову оцінку доведеності висунутого обвинувачення та інших доводів, про які зазначає апелянт по суті обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу у судовому засіданні. Водночас, вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
У провадженні Березнегуватського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 162 КК України.
31 жовтня 2023 року ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 грудня 2023 року.
До Березнегуватського районного суду Миколаївської області під час проведення підготовчого судового засідання прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначено, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченому, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків.
Судом встановлено, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості обвинуваченим переховуватися від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також незаконного впливу на потерпілу та свідків, продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Він має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання винуватим у їх вчиненні.
Посилання апелянта на дані про його особу, а саме на те, що він має ряд тяжких хронічних захворювань, на утриманні хвору матір похилого віку, одружений, до затримання працював та не має намірів переховуватися від суду, не є підставою для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім того, обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, не встановлено. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7