Справа № 471/248/23
Провадження №1-кс/471/310/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2023 р.

Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про скасування арешту майна,

встановив:

До суду звернувся представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 09.03.2023 року у кримінальному провадженні №0000064 від 07.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Також захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді у цьому ж кримінальному провадження від 15.06.2023 року якою було заборонено відчуження автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобільного причіпу марки ММ року випуску

Під час судового засідання захисник підтримав клопотання з мотивів викладених у заяві.

Слідчий вважав, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на те, що наразі досудове слідство триває, проводяться слідчі дії, потрібно призначити експертизи, тому питання скасування арешту є передчасним.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали клопотання та матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження допускається у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 09.03.2023 року було накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0000064 від 07.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України на автомобіль марки ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільний причіп марки ММ року випуску, д.н.з НОМЕР_2 та бензопилу марки «Fermer» та частини стовбурів дерев породи «Акація біла» в кількості 45 штук.

15 червня 2023 року ухвалою слідчого судді було скасовано арешт на транспортний засіб та автомобільний причіп та передано вказане майно на відповідальне зберігання власнику без права його відчуження.

Згідно з ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Слідчий у судовому засідання зазначив, що наразі необхідно призначити та провести рід експертиз тому скасування арешту є недоцільним.

Однак з вказаним слідчий суддя не погоджується з огляду на те, що досудове розслідування триває дев`ять місяців, підозра у кримінальному провадженні не пред`явлена, доводів на обґрунтування неможливості призначити та провести експертизи слідчим не наведено.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку та те, що клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 09.03.2023 року справи № 471/248/23 на майно вилучене 07.03.2023 року під час огляду місця події у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме бензопилу помаранчевого кольору марки «Fermer» яка належить ОСОБА_3 1966 року народження та частини стовбурів дерев породи «Акація біла» в кількості 45 штук.

Скасувати заборону на відчуження майна накладеної ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 15.06.2023 року справи № 471/248/23 відповідно до якої транспортний засіб ВАЗ 21043 державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва належить громадянці ОСОБА_6 та автомобільний причеп марки ММ року випуску державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до технічного талону транспортного засобу належить ОСОБА_7 та було передане на відповідальне зберігання та користування без права його відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28.12.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,