Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/581/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Томашгород, Рокитнівського р-ну, Рівненької області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.00 год. 24.12.2023 з визначенням застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 53 680 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що клопотання не містить належних і допустимих доказів, про свідоме ухилення підозрюваного ОСОБА_6 від слідства або суду. В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 запевнив суд, що не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має таких намірів, буде з`являтися за першої вимогою, вину визнає повністю, та щиро розкаюється у скоєному. Також, як слідує з матеріалів справи, останній має постійне місце реєстрації по АДРЕСА_1 та постійне місце проживання по АДРЕСА_2 , де проживав до затримання разом зі своїм братом ОСОБА_7 , який потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Більше того, прокурор не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 26 жовтня 2023 року, в період часу 3 06.00 год. по 11.50 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, тобто в період дії воєнного стану в Україні, вчинив дії, кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України. Матеріальна шкода завдана злочином у якому він підозрюється складає 50 500 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що 26.10.2023 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.10.2023 задоволено клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002993 в межах строку досудового розслідування, по 18.00 год. 24.12.2023 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану. Крім того, ОСОБА_6 , як особа раніше судима, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, то у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що призведе до затягування досудового розслідування, як наслідок неможливості проведення слідчих дій за його участю. Також, останній, перебуваючи на волі, може спотворити або знищити речові докази, ще не відшукані попереднім слідством, оскільки минув незначний проміжок часу після скоєння злочину; вплинути на потерпілого та свідків. Крім того, слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_6 має вік 22 роки, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, рухомого, нерухомого майна у власності не має, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за його не спростованих доводів з середини жовтня доглядав за двоюрідним братом, офіційно не працевлаштований, вказав на наявність тимчасових приробітків, відтак сталість соціальних зв`язків на час розгляду клопотання є сумнівною.

Захисник, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, клопотання прокурор та підозрюваний про участь під час розгляду апеляційної скарги захисника не заявляли, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілого, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до восьми років.

Також, слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, є матеріально не забезпеченою особою, яка схильна до вчинення злочинів проти власності, а вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його триманню під вартою.

Крім того, апеляційний суду враховує, що ОСОБА_6 вчинив злочин в період дії воєнного стану, маючи не зняту та непогашену судимість, наразі перебуває кримінальне провадження щодо нього в суді, відтак вірогідність отримання реального покарання є високою, що не стало стримуючим фактором для підозрюваного від вчинення нового кримінального правопорушення.

Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Колегією суддів також враховано і те, що ОСОБА_6 суспільно корисною працею не займається, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану, тобто втрачає сталі соціальні зв`язки.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Тим паче, під час розгляду клопотання не надано заяви від власника майна (брата), що він не заперечує проти перебування ОСОБА_6 у належному йому житлі, в разі обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

При цьому, апеляційним судом враховуються доводи захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного стосовно того, що останній має місце поживання, за яким не має негативних характеристик, доглядав за братом та не має на меті переховуватись від слідства.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 жовтня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: