26.09.23
Справа №635/5430/23
Провадження по справі 1-в/635/228/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабаї Харківського району Харківської області, розлученого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07 лютого 1997 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 29 травня 2000 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 81, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04 вересня 2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, за вироком Верховного суду від 16 грудня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 13 липня 2012 року за відбуттям строку покарання;

- 23 грудня 2014 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України;

- 06 травня 2019 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки, за вироком Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. Вироком Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року скасований в частині призначеного покарання, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 як особи, яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 травня 2020 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 05 червня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». До промислової зони установи не працевлаштований за станом здоров`я (не працює права рука). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений три рази, за допущене порушення умов режиму тримання один раз притягався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи. Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій. Соціально корисні зв`язки підтримує зі співмешканкою шляхом телефонних розмов та листування, отримує посилки, стосунки доброзичливі. Питання про можливе застосування статей 100, 101 КВК України було розглянуто комісією установи 23 червня 2021 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України було розглянуто комісією установи 27 жовтня 2021 року, рішенням комісії вирішено відмовити у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення, згідно статті 81 КК України, було розглянуто комісією установи 15 червня 2022 року, комісією установи засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не довела свого виправлення. В скоєному злочинні розкаюється, провину визнає повністю. За вироком суду має відшкодувати на користь держави судові витрати в розмірі 4433,00 гривень, матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілої на загальну суму 8180,00 гривень. Судові витрати відшкодував достроково у повному обсязі. Після звільнення засуджений має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував. Засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 фактичного строку покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100») про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» полковник внутрішньої служби ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_5 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки. Вироком Харківського апеляційного суду від 18 вересня 2019 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року скасований в частині призначеного покарання, ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 22 травня 2020 року, кінець строку 22 червня 2024 року.

З 05 червня 2020 року засуджений відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)»

Станом на час розгляду подання засуджений ОСОБА_5 відбув понад 1/2 фактичного строку покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 05 липня 2023 року засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22 травня 2020 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 05 червня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». До промислової зони установи не працевлаштований за станом здоров`я (не працює права рука). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений три рази, за допущене порушення умов режиму тримання один раз притягався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи. Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій. Соціально корисні зв`язки підтримує зі співмешканкою шляхом телефонних розмов та листування, отримує посилки, стосунки доброзичливі. Питання про можливе застосування статей 100, 101 КВК України, було розглянуто комісією установи 23 червня 2021 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України, було розглянуто комісією установи 27 жовтня 2021 року, рішенням комісії вирішено відмовити у застосуванні даної заохочувальної норми, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення, згідно статті 81 КК України, було розглянуто комісією установи 15 червня 2022 року, комісією установи засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не довела свого виправлення. В скоєному злочинні розкаюється, провину визнає повністю. За вироком суду має відшкодувати на користь держави судові витрати в розмірі 4433,00 гривень, матеріальну та моральну шкоду на користь потерпілої на загальну суму 8180,00 гривень. Судові витрати відшкодував достроково у повному обсязі. Після звільнення засуджений має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував. Засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 фактичного строку покарання.

Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити від відбування покарання умовно-достроково.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 , останній за час відбуття покарання має три заохочення та одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 останній за час відбування покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» до оплачуваних робіт не залучався. Як вбачається із подання, ОСОБА_5 не був працевлаштований до промислової зони установи за станом здоров`я, проте відповідної медичної документації суду не надано.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 08 червня 2023 року, за вироком суду з засудженого ОСОБА_5 на користь держави стягнуто процесуальні витрати у розмірі 4433,00 гривень та стягнуто на користь потерпілої 8180,00 гривень. Станом на 08 червня 2023 року засуджений ОСОБА_5 достроково відшкодував 4433,00 гривень.

Шкода, завдана потерпілій у розмірі 8180,00 гривень засудженим не відшкодована.

Водночас, дослідивши матеріали особової справи засудженого, які відображають процес його виправлення за весь час відбування покарання, судом встановлено, що виправлення засудженого не мало систематичного характеру, оскільки останній як вбачається із його характеристик від 23 червня 2021 року, 27 грудня 2021 року та 15 червня 2022 року за час відбування покарання характеризувався посередньо та негативно, мав одне стягнення, до промислової зони установи працевлаштованим не був, не завжди мав задовільний зовнішній вигляд, до виконання вимог персоналу установи ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до виконання робіт із благоустрою установи ставився посередньо, ініціативи не проявляв, участі у суспільному житті відділення не приймав, допускав порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці, приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», до реалізації програми ставився без зацікавленості.

Крім того, 15 березня 2022 року рішенням дисциплінарної комісії установи засуджений підданий стягненню у вигляді оголошення догани за паління у невідведеному для цього місці.

Відтак, вважати, що засуджений протягом всього періоду часу відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення підстав немає.

Наявність однієї позитивної характеристики та численних заохочень не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення з урахуванням наведеного вище. Наявність місця проживання у засудженого заслуговує на увагу, проте не є визначальною підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України з огляду на всі обставини у сукупності.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд вважає неможливим застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 вересня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1