Провадження № 1-в/461/145/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2023 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Свої вимоги мотивує тим, що на квартиру співвласником якої є ОСОБА_4 накладено арешт Галицьким районним судом м. Львова у межах кримінальної справи №141-1318 (номер справи у суді №1304/10088/12). Стверджує, що під час попереднього розгляду клопотання про скасування арешту накладеного на майно судом було скеровано запит до органу виконавчої служби щодо виконання вироку суду в частині конфіскації майна обвинуваченого та з відповіді на даний запит вбачається, що дії щодо конфіскації майна не проводились. Таким чином, вирок в частині конфіскації майна понад 10 років не виконувався. Тому просить клопотання про скасування арешту задовольнити.

Заявник до суду не з`явився, хоча був належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечила, просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області вирок Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2023 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України та призначено ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Таким чином, якщо у власності ОСОБА_4 перебувала у власності квартира, то така підлягала конфіскації на підставі ухвали суду апеляційної інстанції суду.

Заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.07.2013 року вирок Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2013 року змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України. Призначено ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з частиною 1 ст.170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається зокрема, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо виконання рішення суду в частині конфіскації майна, яке перебуває у власності засудженого. Крім того, заявником не вказано в клопотанні конкретну частину якої квартири та в якому будинку він просить скасувати, не надано доказів права власності. Також, в матеріалах справи відсутня постанова про накладення арешту на квартиру.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2023 року.

Суддя ОСОБА_1 .