Справа № 509/2161/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Служби у справах дітей Дальницької с/р Одеської області ОСОБА_4

представника Служби у справах дітей Маяківської с/р Одеської області ОСОБА_5

законної представниці неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції, обвинувальні акти та реєстри матеріалів досудового № 0000168 від 13.03.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та № 0000271 від 29.04.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

6 травня 2021 року до Овідіопольського райсуду Одеської області з Чорноморської окружної прокуратури Одеської області надійшли обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідуванні № 0000168 від 13.03.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та 02.06.2021 р. до суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідуванні № 0000271 від 29.04.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

На стадії досудового розслідування міри запобіжних заходів відносно всіх неповнолітніх обвинувачених не обирались.

У зв?язку з численними неявками в підготовчі судові засідання, ухилення від суду, всіх трьох обвинувачених разом із законними представниками, які були підтверджені документально та безрезультатністю оголошених судом численних приводів, ухвалю суду від 16.11.2023 р. всіх трьох обвинувачених було оголошено у розшук з наданням дозволу на їхнє затримання і. доставкою в суд під вартою для вирішення питання щодо обрання запобіжних заходів.

29.11.2023 р. неповнолітні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були затримані, що підтверджується протоколами затримання від 29.11.2023 р. і доставлені в суд під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Прокурор у судовому засіданні, просила суд обрати у відношенні неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до двох місяців, з метою запобігання подальшим спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити займатися злочинною діяльністю, беручи до уваги наявність обґрунтованих обвинувачень неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні ними умисного, корисного тяжкого злочину, вчиненого спільно та за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_13 з проникненням у сховище, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 3 до 6 років, а також наявність вищевказаних ризиків, передбачених п.п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, проти чого заперечували обвинувачені, їхні законні представники та захисник, призначена з Центру вторинної правової допомоги на одне судове засідання у зв?язку з зайнятістю в інших судових засіданнях основних захисників обвинувачених, вважаючи надмірно суровими запобіжні заходи у виді тримання під вартою відносно обох обвинувачених, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності з огляду на їхній вік та відсутність матеріальних претензій від потерпілого, а тому просила застосувати до останніх домашній арешт у нічний час доби з урахуванням неофіційної роботи. Представниці Служб у справах дітей у вирішені цього питання поклалися на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_14 в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлявся належним чином, надіславши до суду письмові заяви, в яких просив суд проводити підготовче, всі судові засідання та судові дебати без його участі у зв`язку з зайнятістю на роботі.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Суд, при розгляді клопотання про обрання відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 міри запобіжних заходів у виді тримання під вартою враховує неповнолітній вік обвинувачених і відсутність матеріальних претензій щ боку птерпілого, а також те, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та звертає увагу на той факт, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов?язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»-1).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції - зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (справа «Єлоєв проти України» п. 60).

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам):

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК). Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Питання про розумність тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі окремо на підставі відповідних фактів та із врахуванням її особливостей. Тривале тримання під вартою може бути виправданим у конкретній справі тільки за наявності чітких ознак існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений у статті 5 Конвенції (див. згадане рішення у справі «Бузаджи проти Республіки Молдова» (Buzadji v. the Republic of Moldova), пункт 90 з подальшими посиланнями). Будь-яка система обов`язкового тримання під вартою per se є несумісною з пунктом 3 статті 5 Конвенції (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункт 84, від 26 липня 2001 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) - навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи - є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року-2).

Судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_14 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 , поєднаного з проникненням у сховище, санкція за який передбачає позбавлення волі строком від 3 до 6 років, раніше не судимі, мають міцні соціальні зв`язки, а тому на думку суду, з метою запобігання спробам ухилитися від суду та вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень чи продовження ним злочинної діяльності чи ухилення від суду, з урахуванням наявності ризиків, зазначених ст. 177 КПК України і у відповідності до порядку, передбаченого ст.ст. 178,181 КПК України, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинувачених міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати відносно останніх, більш м?які запобіжні заходи у виді домашніх арештів у нічний час доби з урахуванням необхідності їхнього прибуття до суду для участі в судових засіданнях, які можуть проводитися як зранку, так і в денний час доби, що дозволить обвинуваченим вчасно прибувати до суду в дати судових засідань та приймати у них участь.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 186 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м?який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177,178,181,186,194,314,315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1.В задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 запобіжних заходів у виді тримання під вартою відмовити ;

2.Обрати відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжні заходи у виді домашніх арештів у нічний час доби, строком до 27.01.2024 р. ;

3.Покласти на обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме :

- прибувати до суду за першою вимогою;

- щодня, не залишати місце проживання :

Гуртового за адресою : АДРЕСА_1 та

Орлова за адресою : АДРЕСА_2 - без дозволу суду в період часу з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку ;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування) ;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні ;

Копію ухвали направити на виконання до Відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, а також до ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 положення ст. 181 ч. 5 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали суду про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покласти на уповноважених осіб Відділення поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області та ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, допустивши негайне виконання ухвали суду в частині контролю за її виконанням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1