У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференції з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" в порядку п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України клопотання захисника ОСОБА_5 , яке міститься в апеляційній скарзі, про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на заставу, внесену раніше, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 111 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, яке належить на праві власності його сім`ї.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави замінено на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з ухваленням взяття його під варту негайно в залі суду і утримувати в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання для приведення вироку суду до виконання.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_6 , строк його попереднього ув?язнення з 25.11.2020 по 10.12.2021 з розрахунку один день попереднього ув?язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено після набрання вироком законної сили, заставу повернути заставодавцю, інформація про яку знаходиться в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" МЮ України та в прокурора.

У проваджені вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Водночас, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 міститься клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на заставу, внесену раніше.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 у кримінальному провадженні № 220 200 000 000 000 14 від 03.02.2020 щодо останнього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок суду першої інстанції, серед іншого, вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

У клопотанні, що міститься в апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_5 просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на заставу, внесену раніше.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, захисник ОСОБА_5 стверджує, що суд у вироку незаконно та з порушенням вимог КПК України змінив запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки на момент оголошення вироку у ОСОБА_6 діяв запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 681.000,00 грн., він не порушував своїх обов`язків перед судом як обвинувачений, сторона обвинувачення не подавала жодних клопотань про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 та на сьогоднішній день фактично у ОСОБА_6 одночасно діє два запобіжних заходи - тримання під вартою та застава, що не узгоджується з нормами закону.

Крім цього, захисник ОСОБА_5 звертає увагу, що законодавець чітко визначив, що може бути підставою для тримання особи під вартою та в якому порядку це вирішується (ч. 2 ст. 331 КПК України), тобто правовою підставою для обрання такого запобіжного заходу - як взяття під варту, може слугувати лише ухвала суду або вирок, який вже набрав законної сили і зазначені дії щодо взяття під варту будуть лише слугувати не заходом забезпечення кримінального провадження, а відбуванням покарання, визначеного судом у відповідному вироку.

Водночас, як вказує захисник, в жодній нормі КПК України немає будь-якого посилання на те, що вирок суду першої інстанції може вступати в силу не за правилами, визначеними ст. 532 КПК України, а будь-яким іншим чином, разом з тим, в КПК України не зазначено, що якась частина вироку може вступати в силу раніше, а якась частина вироку може вступати в силу в порядку ст. 532 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників на підтримку доводів заявленого клопотання щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, внесену раніше, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення заявленого клопотання та просила залишити обраний вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 вид запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - тримання під вартою, дослідивши клопотання, вивчивши матеріали провадження, що стосуються досліджуваного питання, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 401 КПК України, під час підготовки до апеляційного розгляду суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, крім іншого, вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 111 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, яке належить на праві власності його сім`ї.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави замінено на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з ухваленням взяття його під варту негайно в залі суду і утримувати в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання для приведення вироку суду до виконання.

В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_6 , строк його попереднього ув?язнення з 25.11.2020 по 10.12.2021 з розрахунку один день попереднього ув?язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено після набрання вироком законної сили, заставу повернути заставодавцю, інформація про яку знаходиться в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" МЮ України та в прокурора.

У проваджені вирішена доля речових доказів.

Тобто, на виконання приписів п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, що регламентують у разі визнання особи винуватою обов`язковість суду у резолютивній частині вироку зазначати ухвалення рішень щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили незалежно він наявності клопотань сторін у провадженні, - суд першої інстанції вироком від 25.07.2023 і вирішив питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, з поверненням після його набрання застоводавцю застави.

Доводи захисника ОСОБА_5 , що ОСОБА_6 за вироком суду фактично має два запобіжних заходи тримання під вартою і заставу, - не є беззастережними і випливають з суб`єктивних суджень захисника щодо застосування норми процесуального права.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на заставу, внесену раніше, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та вирішення питання доведеності його винуватості, приймається до уваги наступне.

Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому, за правилами ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, яким є тримання під вартою.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_6 вироком визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, з призначенням йому покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла, позицію сторони захисту в апеляційних скаргах щодо необхідності дослідження доказів у провадженні, які на думку захисників свідчать про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, стадію розгляду провадження в апеляційному суді - підготовка до апеляційного розгляду, з огляду на те, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність виконання призначеного покарання у разі відхилення апеляційних скарг сторони захисту, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, може переховуватися від суду, слід дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, бо на даний час існує високий ступінь ризику втечі, а також інших ризиків, пов`язаних з дослідженням доказів у провадженні у разі задоволення відповідних клопотань сторони захисту.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, окрім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

У справі "Руслан Яковенко проти України"Європейський суд з прав людини зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою "після засудження компетентним судом" у розумінні п.п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Підсумовуючи, клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на заставу, внесену раніше - задоволенню не підлягає.

Прийняття такого рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, якою означено, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 401, 405 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 з тримання під вартою на заставу, внесену раніше, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1