Дата документу 28.12.2023
Справа № 334/8042/23
Провадження № 1-кп/334/729/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001080 від 24 травня 2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

04 червня 2015 року вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя за ч.2 cт.186, 75, 76 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

29 листопада 2017 року вироком Ленінського районного судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 cт.185, ч.1 cт.70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 20 травня 2020 року з Софіївської виправної колонії Запорізької області умовно-достроково на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 травня 2020 року.

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено до 15 листопада 2023 року.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_5 як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Будучи військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.3, 9, 11, 16, 58, 59, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

24 травня 2023 року, приблизно об 11.00 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, скориставшись тим, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з кімнати квартири викрав ноутбук «Samsung» модель NP-R518 DS03UA серійний номер ZJ5C93CSBO0768Z, вартістю 3266,67 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_4 , після чого покинув територію будинку, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 3266,67 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочинів, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає як рецидив злочину.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими, його вік, стан здоров`я, а саме, по місцю проживання характеризується посередньо, визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також приймаючи до уваги думку потерпілого, який зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 є його хресником, він його вибачив, претензій матеріального та морального характеру до нього не має, йому все було відшкодовано, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, за таких обставин, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якою ОСОБА_5 , притягується до відповідальності, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 395 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

ноутбук «Samsung» модель NP-R518 DS03UA серійний номер ZJ5C93CSBO0768Z, який по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом та відповідно до гарантійної розписки передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити законному власнику за належністю.

колода гральних карт, дві чарки, марлевий тампон зі змивом, які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами та відповідно до квитанцій №№517, 2 передані на відповідальне зберігання до камер схову речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знищити.

ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили, залишити без змін - особисте зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1