УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

08.11.2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Бериславської окружної прокуратури Херсонської області, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000279 від 18.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- обвинуваченої за ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси за вх.№94233/23 від 30.10.2023 року надійшло письмове клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , у якому він просив негайно з`ясувати підстави позбавлення свободи обвинуваченої ОСОБА_3 у вище зазначеному кримінальному провадженні, визнати порушення прав ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість (ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод») та на справедливий суд (ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»), шляхом тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою на стадії судового розгляду без обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 , як обвинуваченої на стадії судового розгляду за відсутності, на думку захисника, у матеріалах справи жодного вмотивованого рішення суду про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу, захистити права указаної обвинуваченої на свободу та особисту недоторканість, а також на справедливий суд, шляхом негайного звільнення з-під варти ОСОБА_3 у залі суду, із підстав зазначених ним письмово.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав можливим призначити судовий розгляд зазначеного обвинувального акту, та заявив письмове та усне клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та заперечував проти повернення вище указаного обвинувального акту прокурору, на підставі ст.291 КПК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовим та усним клопотанням, у якому просив відмовити прокурору у задоволенні вище указанного клопотання, так як прокурор не має права звернутись із клопотанням про продовження запобіжного заходу, а повинен вирішувати питання про обрання запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні. Також у судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив змінити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартоюна домашній арешт, або на інший більш м`який запобіжний захід, заперечував проти призначення судового розгляду зазначеного обвинувального акту, та просив повернути вище указаний обвинувальний акт прокурору, на підставі ст.291 КПК України, та підтримав свої письмові клопотання від 30.10.2023 року.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні погодилась із думкою захисника.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про те, що необхідно негайно з`ясувати підстави позбавлення свободи обвинуваченої ОСОБА_3 , та порушення ст.5, ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»відносно указаної обвинуваченої, шляхом тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою на стадії судового розгляду без обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 , як обвинуваченої на стадії судового розгляду за відсутності, на думку захисника, у матеріалах справи жодного вмотивованого рішення суду про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вище зазначеному кримінальному провадженні, суд вважає наступне.

Як вбачається, із матеріалів кримінального провадження, 08.05.2023 року Центральним районним судом м. Миколаєва відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.06.2023 року, без визначення розміру застави.

08.06.2023 року Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 06 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

31.07.2023 року Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

19.09.2023 року Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 листопада 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Вище зазначені ухвали суду не були скасовані, та набули чинності, питання доцільності тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 було вирішено під час дії попередньої ухвали суду від 19.09.2023 року.

Суд приходить до висновку, що відсутні порушення ст.5, ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , так як указана обвинувачена перебувала під вартою на підставі вище указаних рішень суду, та відсутні докази про порушення її законних прав на теперішній час.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про повернення вище указаного обвинувального акту прокурору, на підставі ст.291 КПК України, суд вважає наступне.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст.291 КПК України. Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Згідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції від 22.03.2022 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, згідно до ч.6 ст.368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому суд враховує висновок у постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №273/1053/17, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Суд вважає, що повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, й тому для такого не може бути підставою будь-яка формальна невідповідність акту вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити наявність реальних перешкод для призначення судового розгляду. Тобто питання про відповідність викладення обвинувального акту фактичним обставинам справи, про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, про наявність чи відсутність тих чи інших відомостей, не може бути предметом розгляду під час підготовчого судового провадження, оскільки на цій стадії судового провадження суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими (детективами) та прокурорами, які можуть бути досліджені лише під час судового розгляду.

Також, відповідно до частини 4 статті 291 КПК забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього. Тому оцінка судом під час підготовчого судового провадження законності та обґрунтованості проведених під час досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого (детектива) чи прокурора виключно на підставі доводів однієї сторони порушить принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зміст якого за частинами 1, 2 статті 22 КПК полягає у самостійному обстоюванні стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом, та рівних прав сторін кримінального провадження на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом. На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави для повернення обвинувального акту прокурору Бериславської окружної прокуратури Херсонської області.

Суд вважає необхідним звернути увагу на доводи захисника ОСОБА_5 про порушення прав ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість (ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод») та на справедливий суд (ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод») під час досудового розслідування, та надати оцінку цим доводам при ухваленні вироку по зазначеному кримінальному провадженню, так як для того, щоб зробити будь-які обґрунтовані висновки необхідно розглянути указане кримінальне провадження по суті.

Суд вважає, що встановленні судом ризики, передбачені п.п.1,2,3,5ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, та будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків відносно обвинуваченої ОСОБА_3 стороною захисту адвокатом ОСОБА_5 не надано, та надані указаним захисником копії документів, а саме свідоцтво народження ОСОБА_3 від 16.01.1968 року за серія НОМЕР_1 , довідка про місце проживання ОСОБА_3 від 04.05.2023 року за №278, свідоцтво про народження ОСОБА_6 від 09.10.2003 року серії НОМЕР_2 , медична довідка ОСОБА_6 від 27.10.2015 року серії 12ААА №026085, висновок ЛКК ОСОБА_6 за №978 від 27.11.2017 року, медична довідка ОСОБА_7 від 02.05.2023 року, медична довідка ОСОБА_7 від 28.08.2023 року за №79 раніше вже були враховані судом при обранні зазначеній обвинуваченій міри запобіжного заходу, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення клопотання указаного захисника про зміну запобіжного заходу.

Суд вважає, щоінша міра запобіжного заходу не здатна забезпечити належної поведінки цієї обвинуваченої, та захисником обвинуваченої не надано документів, які свідчать, що з`явились нові обставини для зміни запобіжного заходу відносно указаної обвинуваченої.

Суд не погоджується із думкою захисника ОСОБА_5 про те, що прокурору необхідно звернутись до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , посилаючись на наступне. Згідно до правового висновку, викладеного у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 11.03.2020 року по справі №459/3502/19 (провадження № 51-701 км 20), зазначено, що вказаним розділом ІІ КПК України передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів. Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни "обрання запобіжного заходу" та "продовження запобіжного заходу" використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Тому суд приходить до висновку, що так як терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» є тотожними, прокурор мав право звернутись із клопотанням про продовження запобіжного заходу.

Суд вважає, що є ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у разі обрання їй м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому вважає за необхідне продовжити їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також, при вирішенні питання, суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченої у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; дані про особу, судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченої, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченої під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що її стан здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченої, тяжкості злочинів, які їх інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вище указане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вище зазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченої у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

При продовженні запобіжного заходу, суд, враховуючи підстави, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, згідно до вимог ч.6 ст.183 КПК України, вважає за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченій ОСОБА_3 , так як під час дії воєнного стану суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.111-1 КК України.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 прокурором доведена наявність всіх обставин, зазначених у п.1 3 ч.1 ст.194 КПК України, тому відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу указаній обвинуваченій.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не встановлено.

На думку суду, судовий розгляд кримінального провадження повинен відбуватися у відкритому судовому засіданні, та справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси.

Суд, розглянувши у підготовчому засіданні указаний обвинувальний акт, вважає, що відсутні перешкоди для призначення судового розгляду, так як немає підстав для застосування вимог п.п.1 4 ч.3 ст. 314 КПК України.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні від прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 клопотань, щодо надання доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь, для отримання інформації, що характеризує цю обвинувачену, не надходило. В зв`язку з чим, враховуючи обставини скоєння кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що інтереси національної безпеки, економічного добробуту та права людини в разі відсутності досудової доповіді не будуть порушені, та суд вважає, що відсутня необхідність для надання доручення органу пробації для складання досудової доповіді.

Керуючись ст.ст.27, 177, 178, 182, 183, 197, 314-316, 323, 371, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченої ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_5 , та обвинуваченій ОСОБА_3 про визнання порушення прав ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість (ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), шляхом тримання обвинуваченої ОСОБА_3 під вартою на стадії судового розгляду без обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 , як обвинуваченої на стадії судового розгляду за відсутності, на думку захисника, у матеріалах справи жодного вмотивованого рішення суду про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу відмовити, та долучити клопотання захисника до кримінального провадження.

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченої ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_5 , та обвинуваченій ОСОБА_3 у негайному звільненні з-під варти обвинуваченої ОСОБА_3 в залі суду відмовити, та долучити клопотання до кримінального провадження.

У задоволенні клопотань захиснику обвинуваченої ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_5 , та обвинуваченій ОСОБА_3 про зміну обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартоюна домашній арешт, або на інший більш м`який запобіжний захід, та про повернення вище указаного обвинувального акту прокурору, на підставі ст.291 КПК України відмовити, та долучити клопотання до кримінального провадження.

Звернути увагу на доводи захисника ОСОБА_5 про порушення прав ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість (ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) та на справедливий суд (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та надати оцінку цим доводам при ухваленні вироку по зазначеному кримінальному провадженню.

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 задовольнити, та долучити клопотання до кримінального провадження.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 /шістдесят/ днів.

Розмір застави обвинуваченій ОСОБА_3 не визначати.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з 08.11.2023 р., та припиняє свою дію 07.01.2024 р.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України у відкритому судовому засіданні у залі №133 Приморського районного суду м. Одеси на вул. Балківській, 33, з викликом для судового розгляду: прокурора, обвинуваченої, захисника обвинуваченої, свідків на 13 годину 15.11.2023 року.

Доручення представнику персоналу органу пробації не надавати.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження, та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченої ОСОБА_3 .

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів у Одеський апеляційний суд. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

08.11.2023