Справа № 344/1767/24
Провадження № 1-кс/344/910/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000102, внесеного 19 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000102 від 19 липня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що майор ОСОБА_5 , будучи службовою особою, обіймаючи посаду офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану та своє службове становище, пов`язане із безпосереднім доступом до бланків повісток, вимагав та одержав від ОСОБА_6 17 січня 2024 року о 10 годині 47 хвилин неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 18962,35 гривень, під час перебування останніх в меморіальному сквері, що по АДРЕСА_1 , за видачу ОСОБА_6 повістки про відправку (так званої «бойової повістки») на ім`я його товариша ОСОБА_7 , за допомогою якої останній зможе вільно пересуватися територію Івано-Франківської області, у тому числі через блокпости територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, та у разі зупинення мобільними нарядами оповіщення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, останні не будуть виписувати інших повісток про необхідність явки до центру комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Він же, 10 січня 2024 року, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану та своє службове становище, пов`язане із безпосереднім доступом до бланків повісток, вніс до офіційного бланку повістки на відправку, підписаної начальником даного центру підполковником ОСОБА_8 та посвідченої гербовою печаткою вказаного центру, неправдиві відомості про дату необхідності прибуття ОСОБА_6 до ІНФОРМАЦІЯ_2 06 березня 2024 року, а також анкетні відомості ОСОБА_6 .

Він же, 18 січня 2024 року, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану та своє службове становище, пов`язане із безпосереднім доступом до бланків повісток, вніс до офіційного бланку повістки на відправку, підписаної начальником даного центру підполковником ОСОБА_8 та посвідченої гербовою печаткою вказаного центру, неправдиві відомості про дату необхідності прибуття ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_2 08 березня 2024 року, а також анкетні відомості ОСОБА_7 , чим вчинив внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

26 січня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Відповідно до Витягу з реєстру нерухомого майна, у підозрюваного ОСОБА_5 перебувають у приватній власності земельна ділянка із кадастровим номером :14:001:0003, площею 0,8005 га, та земельна ділянка із кадастровим номером :11:001:0227, площею 0,07 га.

Санкція злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексуУкраїни, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на вказані земельні ділянки.

Прокурор та слідчий у судове засідання не прибули.

Слідчий до суду надав заяву, відповідно до якої просить клопотання про арешт майна слухати без його участі, вимоги клопотання підтримує, просить задовольнити.

Враховуючи вимоги частини другої статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя вважає можливим розглядати клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно частини четвертої статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши подане клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами частини п`ятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини десятої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000102 від 19 липня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

26 січня 2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Відповідно до Витягу з реєстру нерухомого майна, у підозрюваного ОСОБА_5 перебувають у приватній власності земельна ділянка із кадастровим номером :14:001:0003, площею 0,8005 га, та земельна ділянка із кадастровим номером :11:001:0227 площею 0,07 га.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 Кримінального процесуального кодексу України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Накладення арешту на вищевказане майно перебуває у площині забезпечення покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, за якими ОСОБА_5 висунуто підозру.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням пункту 3 частини другої статті 170 Кримінального кодексу України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Додатково слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , а саме:

- земельна ділянка із кадастровим номером :14:001:0003 площею 0,8005 га;

- земельна ділянка із кадастровим номером :11:001:0227 площею 0,07 га.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1