ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299 від 28.02.2021 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Харкова, з середньою освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2021, близько 08:00 години ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по кільцевій автодорозі сполученням «Київ-Харків- Довжанський», зі сторони вулиці Леся Сердюка міста Харкова, в районі шляхопроводу автомобільної дороги М-29 «Харків-Щербаківка», почав здійснювати виїзд (підйом) на шляхопровід (міст) автомобільної дороги М-20 сполученням «Харків-Щербаківка», де в цей момент на проїзний частині проводились дорожні роботи, та були розташовані блоки огорожі для організації двостороннього руху транспорту по одній половині автодороги у напрямку вул.Академіка Курчатова міста Харкова, а також дорожні знаки Правил дорожнього руху України, а саме: 1.26 -«Двосторонній рух». Початок ділянки дороги (проїзної частини) із зустрічним рухом після одностороннього;1.37-«Дорожні роботи». Ділянка дороги, на якій виконуються дорожні роботи; 7.2.1- «Зона дії», позначає довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно- знаків 7.2.1-7.2.6 «Зона дії»; 3.29- «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

ОСОБА_5 ігноруючи дорожні знаки 1.26,1.37,7.2.1, 3.29 Правил дорожнього руху України, що завчасно інформували його про проведення дорожніх робіт, рухаючись зі швидкістю 80 км./год, виїхав на шляхопровід (міст) автомобільної дороги М-20 у напрямку вул.Академіка Курчатова міста Харкова, не врахувавши дорожню обстановку та те, що на вказаній ділянці шляхопроводу (мосту) проводяться дорожні роботи, обравши таку швидкість, при якій не міг безпечно керувати транспортним засобом за кермом якого знаходився, чим грубо порушив вимоги п.2.3 «б» ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а також п. 12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та допустив виїзд керованого ним автомобіля за блоки огорожі зліва та опинившись на полосі зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ ТР699Р», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді відкритого перелому правого надколінника та закритого уламкового внутрішньо-суглобового перелому лівої вертлюгової западини, тіла лівої лобкової, лівої сідничної та здухвинної кісток із вивихом лівого стегна.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не оспорює.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме зазначив, що він, 28.02.2021, приблизно о 08-00 годині, точного часу не пам`ятає, керував транспортним засобом «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 , по кільцевій автодорозі сполученням «Київ-Харків-Довжанський», зі сторони вулиці Леся Сердюка міста Харкова, в районі шляхопроводу автомобільної дороги М-29 «Харків-Щербаківка», почав здійснювати виїзд (підйом) на шляхопровід (міст) автомобільної дороги М-20 сполученням «Харків-Щербаківка», разом з тим, з огляду на те, що дорога була слизька, оскільки шов дощ, він не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ ТР699Р», під керуванням водія ОСОБА_4 . Після зіткнення автомобілів він викликав швидку, для надання потерпілому медичної допомоги, та надалі, з працівниками поліції проїхав до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначив, що ДТП сталося в результаті порушення ним п.2.3 «б», 12.1 ПДР України. Потерпілому в добровільному порядку шкоду відшкодував .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 28.02.2021, приблизно о 8-00 годині, він рухався на автомобілі «ЗАЗ», зі сторони селища П`ятихатки в сторону селища Лісного, на розв`язці на мосту, по його полосі руху, відбулося зіткнення з автомобілем. Після дорожньо-транспортної пригоди він втратив свідомість, що відбулась згодом, він не пам`ятає. Зазначив, що 28.02.2021, він рухався на автомобілі «ЗАЗ» зі швидкістю 50 км/год, оскільки перестроювався на іншу полосу дорожнього руху. Дорожнє покриття на момент дорожнього транспортної пригоди було сухим. Перед дорожньо-транспортною пригодою, за 5 метрів до зіткнення, частково побачив машину, яка рухалась по його полісі руху йому назустріч. Оскільки машина виїхала раптово, він не мав змоги вчинити будь-які дії для того щоб запобігти зіткненню. Разом з цим, він одразу почав тиснути на гальма, проте відбувся удар. З яким саме автомобілем відбулося зіткнення та з якої швидкістю вказаний автомобіль рухався, він не бачив, оскільки ДТП відбулося дуже швидко. Надалі, з матеріалів даного кримінального провадження йому стало відомо, що автомобіль, з яким зіткнувся його автомобіль, був марки «Subaru legacy», під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому, обвинуваченого він бачив після ДТП, коли останній підбіг до його машини.

Потерпілий пояснив, що 28.02.2021 приблизно о 08-00 годині, на дорозі був робітник, який стояв посередині двох поліс, мив «стовпчики» та своїми діями не створював аварійної ситуації. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ним було отриману наступні тілесні ушкодження: перелом правого наколінника, вибита нога з лівого тазостегнового суглобу перелом, струс головного мозку, половина обличчя була в подряпинах та порізах. Вказав, що на лікуванні він перебував майже 2 місяці у лікарні, після чого ще 2 місяці лікувався вдома. Ліки придбала його родина. Разом з цим, зі слів його родичів, гроші надходили від дружини обвинуваченого, яка перераховувала грошові кошти на карту його матері чи батька, в загалом було надано на картку на лікування приблизно 26 000 гривень.

Потерпілий, з огляду на те, що обвинуваченим йому відшкодовано моральну шкоду в повному обсязі, подав заяву про залишення позову в цій частині без розгляду. Також, відмовився від заявлених вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки обвинуваченим в добровільному порядку такі витрати відшкодовані. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПАТ НАСК «Оранта», підтримує у повному обсязі та прохає задовольнити. При цьому зазначив, що страхового полісу обов`язкової цивільно-правової відповідальності транспортного засобу, яким керував обвинувачений, у нього не має. Йому відомо, що страховикомвласника вказаного транспортного засобу є НАСК «ОРАНТА».

Обвинувачений та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та вивченням документів, які обґрунтовують вимоги цивільного позову, а також документів, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 , передбачене ч.1 ст.286 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він: є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, офіційно ніде не працює, не є інвалідом, не є військовослужбовцем строкової служби, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий.

Згідно з даними досудової доповіді Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 17.10.2023, ОСОБА_5 офіційно не працює, в травні 2023 звільнився з «Харківдніпрошлях», де працював водієм, має неофіційний підробіток. Стосунки з рідними та близькими на гарному рівні, які позитивно впливають на обвинуваченого. Обвинувачений усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій, готовий до змін на краще, має позитивні плани на майбутнє, стверджує, що після вчиненого правопорушення виніс для себе правило бути пильнішим і обережнішим при керуванні транспортним засобом. Обвинувачений за місцем його проживання зарекомендував себе позитивно, громадянський порядок не порушував.

Ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, органом пробації оцінюється як середній. Дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчиненя ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявленні фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби), у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, зокрема: виконати заходи, передбачені апробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який є особою середнього віку, відповідно до статті 89 КК України, вважається таким, що раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, де характеризується позитивно, згідно досудової доповіді уповноваженого органу відділу пробації ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та небезпеки його для суспільства оцінюється як середній, а також поведінку до вчиненого злочину, часткове відшкодування обвинуваченим потерпілому завданої шкоди та понесених ним процесуальних витрат, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з цим, враховуючи особу обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до вчиненого злочину, часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди та висновок органу пробації щодо можливісті виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також з метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети, та застосування до нього положень ст.75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову до ПАТ НАСК«ОРАНТА» про стягнення на користь потерпілого страхової виплати із відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а саме: 28108,00 грн.- витрат на придбання ліків і лікуванні; 86821,00 грн. - матеріальний збиток, завданий пошкодженням автомобіля в результаті ДТП; 1405,40 грн.- моральної шкода, що складає 5% від суми витрат на лікування,суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Згідно із ч.1,2 ст.1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, а отже, він правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, яка трапилася з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , який порушив п.2.3 «б», 12.1 ПДР України.

Предметом цивільного позову, заявленого потерпілим в межах даного кримінального провадження є вимога про стягнення шкоди, заподіяної його життю, здоров`ю та майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з НАСК «ОРАНТА», як страховика цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу- «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 , яким 28.02.2021 керував обвинувачений.

Суд зазначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону № 85/96-ВР.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст.3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно із ст.29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз ст.22 ЦК України, ч.2 ст. 1192, ст. 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.09.2019 у справі № 545/425/17, від 11.03.2020 у справі №754/5129/15-ц, від 19.07.2021 у справі № 206/3219/15 та від 02.02.2022 у справі № 757/54513/16.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 30.2 Закону №1961-IV , якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Судом встановлено, що на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з НАСК «ОРАНТА» шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпівлому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини обвинуваченого, потерпілим надано документи, які безпосередньо досліджені судом:

-довідку КНП «Міска клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» № 12/90 від 14.05.2021 та виписку із медичної картки стаціонарного хворого №3643, відповідно даних яких ОСОБА_4 , знаходився на лікуванні в період з 28.02.2021 по 23.04.2021 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку із садном в лобній області та синцем в пере орбітальній ділянці справа, а також відкритий перелом правого надколлінника та закритий уламковий внутрішньо-суглобовий перелом лівої вертлюгової западини, тіла лівої лобкової, лівої сідничної та здухвинної кісток із вивихом лівого стагна. Стосовно відкритого перелому правого наколінника, що діагностовано у ОСОБА_4 , 28.02.2021 проведене хірургічне втручання у вигляді ПХО відкритого перелому правого надколівнника, МОС винтом, а стосовно травми тазу, проведене проведення спиці Киршнера через надмищелкову область лівого стегна;

- відповідь на запит КНП «Міска клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова» б/н та дати, дані якої містять перелік лікарських засобів, які прибалися не за рахунок лікарського закладу, в період знаходження ОСОБА_4 на лікуванні та касові чеки;

-висновок експерта №12-14/154-а/21 від 28.04.2021, складений за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , відповідно до якого останній має закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку із садном в лобній області та синцем в пере орбітальній ділянці справа, а також відкритий перелом правого надколлінника та закритий уламковий внутрішньо-суглобовий перелом лівої вертлюгової западини, тіла лівої лобкової, лівої сідничної та здухвинної кісток із вивихом лівого стагна. За механізмом, вищевказані ушкодження утворилися в єдиний проміж уток часу від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості травматичної поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. При цьому, характер ушкоджень не виключає можливості утворення їх в умовах ДТП 28.02.2021, при обставинах, що відомі з постанови слідчого та слів обстежуваного;

-висновок експерта №8081 від 05.05.2021, складеного за результатами проведення автотоварознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження №0000299, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ ТР699Р», р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП (28.02.2021), становить 128 179,09 грн. Ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ ТР699Р», р.н. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП (28.02.2021), становить 86 821,55 грн. Вартість матеріального збитку, заводного власнику автомобіля «ЗАЗ ТР699Р», р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, визначається, як ринкова вартість КТЗ станом на 28.02.2021- 86821,55 грн.

Разом з цим, вказаний висновку експерта авторознавчої експертизи не містить даних про здійснення розрахунку вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, наявність якого є обов`язковою умовою під час визначення судом страхової суми, яка підлягає стягненню із страховика ( ст.29 Закону №1961-IV).

Також, зазначений вище висновок експерта не містить даних про ринкову вартість автомобіля після ДТП, яка б надавала можливість встановити економічно обґрунтованим відновлювальний ремонт транспортного засобу, пошкоджений внаслідок ДТП та визначення страхової суми, яка підлягає стягненню на користь потерпілого (ст.30 Закону №1961-IV).

Крім того, матеріали справи не містять документів на підтвердження того, що транспортний засіб «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 , станом на 28.02.2021, був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або добровільного страхування, що могло би бути підставою для покладення обов`язку зі стягнення шкоди, в тому числі виплати страхового відшкодування на страховика- НАСК «ОРАНТА», який є відповідачем за цивільним позовом у даному кримінальному провадженні.

Суд зазначає, шо згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч.5 ст. 128 КПК і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача (позицієя Верховного Суду, яка викладена у постановах від 04.06.2019 у справі № 135/112/17 та від 12.12.2019).

При цьому, суд розглядає цивільний позов у кримінальному провадженні за правилами, визначеними кримінальним процесуальним законом та не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність інших осіб, до яких цивільний позивач має право пред`явити цивільний позов, а також збирати та витребувати докази з власної ініціативи.

Відповідно до положень ст.129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на зазначене, не зважаючи на те, що обвинувачений не заперечував факт того, що цивільно -правова відповідальність власника транспортного засобу, яким він керував 28.02.2021, станом на ДТП, була застрахована в НАСК «ОРАНТА», разом з цим, зазначений факт не може бути підтверджений лише показаннями, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ПАТ НАСК «ОРАНТА».

Суд роз`яснює право потерпілого на звернення до суду в порядку цивільного судочинства з відповідними позовними вимогами.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.

З огляду на позицію потерпілого, який пояснив, що обвинувачений в добровільному порядку відшкодував йому процесуальні витрати на правничу допомогу, суд не вирішує питання щодо розподілу таких витрат.

Під час судового розгляду запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та підстав для його застосування не має.

Керуючись ст.100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 27.10.2023.

Згідно з п.1,2 ч.1 та п.2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-транспортний засіб «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 , переданий на зберігання під розписку ОСОБА_6 - вважати повернутий власнику;

- транспортний засіб «ЗАЗ ТР699Р», р.н. НОМЕР_2 , переданий на зберігання під розписку ОСОБА_5 - вважати повернутий власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта під час проведення судових автотехнічних експертиз у розмірі 30 547 (тридцять тисяч п`ятсот сорок сім) 06 коп., а саме: №7443/17813/17814 від 16.07.2021; №7442/17913/17914/17915 від 15.07.2021; №СЕ-19/121-21/6814-ІТ від 06.05.2021; №8081 від 05.05.2021№ №СЕ-19/121/9193-ІТ від 06.05.2021.

Відмовити у задоволені цивільного позову ОСОБА_4 до ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення страхової виплати- матеріальної та моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1