Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/623/24
Провадження № 1-кп/332/245/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, проходить військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04.09.2023 Покровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 місяця арешту на гауптвахті (покарання не відбуте),

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 22 жовтня 2023 року, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце служби, а саме: розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на території (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), внаслідок чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та незаконно перебував за межами місця несення військової служби до 12 листопада 2023 року.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 13 листопада 2023 року, приблизно о 09-30 годині, перебуваючи в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , (інформація обмежена для запобігання несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), у присутності заступника командира аеромобільного батальйону з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст. ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати наказ заступника командира аеромобільного батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , направлений на реалізацію бойового розпорядження командира аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 № 102/дск від 13.11.2023 щодо здійснення висування за відповідними сигналами з району зосередження в район очікування, здійснення висування з району очікування за відповідним маршрутом та подальшого проведення заміни штурмових груп на визначених позиціях, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ начальника.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному висновку. Зазначив, що він, будучи військовослужбовцем за мобілізацією на посаді гранатометника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 22 жовтня минулого року самовільно, без згоди керівництва, залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 , повернувся додому, де проходив амбулаторне лікування від бронхіту, до військового лікаря за місцем несення служби за медичною допомогою не звертався. Повернувся до місця несення служби лише 12 листопада 2023 року, а на наступний день, в присутності заступника командира аеромобільного батальйону капітана ОСОБА_6 відкрито відмовився виконувати його наказ, щодо здійснення висування за відповідними сигналами з району зосередження в район очікування, здійснення висування з району очікування за відповідним маршрутом та подальшого проведення заміни штурмових груп на визначених позиціях. Щиро кається у скоєному.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за:

- ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану;

- ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно довідки військово-лікарської комісії від 20.10.2023 придатний до служби у Десантно-штурмових військах ЗСУ, має негативну службову характеристику;

- обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції інкримінованих статей обвинувачення у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі. Остаточне покарання слід призначити за правилами ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням невідбутого покарання за попереднім вироком суду від 04.09.2023.

Законодавцем заборонено застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України до осіб, засуджених за ст. 408 КК України.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

-за ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2023, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця 10 днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання - з 13.11.2023.

До набрання вироком чинності, залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1