Справа № 137/990/21
Провадження №11-кп/801/262/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,.

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно обвинуваченого

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ралівка, Самбірського району, Львівської області, утримується в ДУ «Літинська виправна колонія (№123)», громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останній раз 13.10.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України, до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

якого вироком Літинського районного суду Вінницької області від 08.12.2023 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2020 за №0000106, яким ОСОБА_11 визнано винним за ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 визнано винним за ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_13 визнано винним за ч.2, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 визнано винним за ч.2, ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_16 визнано винним за ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_15 визнано винним за ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_12 визнано винним за ч.2 ст.307 КК України.

До початку судового розгляду по суті прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб стосовно обвинуваченого ОСОБА_12 , яке мотивовано тим, що наразі обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі (за попереднім вироком) у Літинській ВК № 123, строк відбування покарання закінчується 15.02.2024 у зв`язку з чим виникла необхідність вирішити питання про застосування запобіжного заходу, оскільки існують ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_12 раніше неодноразово судимий, за час відбування покарання до нього неодноразово застосовувалися стягнення у зв`язку з порушенням вимог відбування покарання. На переконання прокурора, застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам, виходячи з того, що інкриміновані обвинуваченому злочини були вчинені під час перебування останнього в місцях відбування покарання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_19 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення вказаного клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_20 також заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, дослідивши клопотання прокурора та перевіривши матеріали кримінального провадження, які стосуються вирішення питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до положення ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. 178 КПК України повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, проте свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає, раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно непрацевлаштований, схильний до вчинення майнових злочинів, що підтверджується вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2016, офіційно за час перебування в установі виконання покарань жодних позитивних змін на виправлення з його боку не демонструвалося.

У матеріалах кримінального провадження також відсутні будь-які відомості про обставини, які утворюють моральні запобіжники при обранні ОСОБА_12 моделі поведінки. Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо власника житла в АДРЕСА_1 , в якому до засудження за попереднім вироком проживав обвинувачений, і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб останній у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту перебував у цьому житлі та на умовах, визначених КПК України.

А тому, з огляду на наведене, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши у сукупності встановлені обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення ОСОБА_12 інкримінованого йому злочину під час перебування останнього в місцях відбування покарання, дані про особу обвинуваченого, вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, поведінку обвинуваченого у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано прокурором, відсутність достатніх соціально-стримуючих зв`язків, схильність до вчинення злочинів, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, колегія суддів також зважає на те, що наразі апеляційним судом ще не розпочато судовий розгляд по суті, не перевірено доводи апеляційних скарг прокурора, захисників, інших обвинувачених та самого обвинуваченого.

Разом з тим, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_12 колегія суддів, керуючись положеннями ч.3 ст.183 КПК України, вважає за необхідне визначити обвинуваченому альтернативний вид запобіжного заходу в виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням на обвинуваченого ОСОБА_12 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою та можливе призначення обвинуваченому ОСОБА_12 в майбутньому покарання, навіть у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, не повинно перетворюватися та розцінюватися стороною обвинувачення чи судом на завчасне відбування покарання без можливості визначення альтернативного запобіжного заходу в виді застави.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 , що у разі, якщо останній не буде виконувати покладені на нього судом обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. А сторона обвинувачення має право повторно звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою .

Керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 405, 419 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_12 розмір застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_12 застави, покласти на останнього обов`язки: прибувати до прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Літинська виправна колонія (№123)» до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4