Справа № 521/4438/23
Номер провадження:1-кс/521/4137/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід головуючому судді ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00335 від 17.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_3 перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00335 від 17.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

04.12.2023 року з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід головуючому судді ОСОБА_3 яка датована 20.10.2023 року.

Заявник, посилаючись на положення ст.80-82 КПК України, вважав обґрунтованими власні сумніви в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_2 в судове засідання (дистанційне) не з`явився. Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси обвинувачений ОСОБА_2 в процесі етапування з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, причини неявки до суду не повідомили.

Розглянувши заяву, , суд приходить до наступних наступних висновків.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст.80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України надає вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», де суд вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені обвинуваченим підстави для відводу головуючого судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки суть заявленого відводу зводиться до того, що обвинувачений не погоджується з процесуальними діями та рішеннями, прийнятим суддею у ході розгляду справи та не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи, а не згода з судовими рішеннями головуючого судді ОСОБА_3 може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід головуючому судді ОСОБА_3 від участі у розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №00335 від 17.02.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України відмовити.

Матеріали справи №521/4438/23 повернути головуючому судді ОСОБА_3 для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1