печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

адвоката - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про відвід старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №30000202 від 02.05.2022,-

В С Т А Н О В И В :

17.10.2023 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про відвід старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №30000202 від 02.05.2022.

Заявлений відвід мотивований тим, що в провадженні Головного слідчого управління ДБР перебуває кримінальне провадження № 0000202 від 02.05.2022 за ч. 5 ст. 426-1 КК України за обставинами того, що 11 березня 2022 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_4 , перевищуючи надані йому повноваження видав наказ № 11аз про примусове відчуження нерухомого майна на користь підрозділів військової частини, що заподіяло істотної шкоди їх власникам, вчинене в умовах воєнного стану.

Сторона захисту вважає, що слідчий Головного слідчого управління ДБР ОСОБА_6 не може здійснювати досудове розслідування вказаного кримінального провадження і підлягає відстороненню, через незаконне притягнення завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчий ОСОБА_6 за будь яку ціну вирішив притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, нехтуючи нормами чинного законодавства, зловживаючи своїми службовими обов`язками з явно корисливою метою, про що свідчить: двічі проведені обшуки з тотожних підстав у ОСОБА_4 за місцем його мешкання; одночасне порушення правової процедури здійснення обшуку та здійснення повідомлення про підозру, шляхом повідомлення про підозру ОСОБА_4 безпосередньо посеред слідчої дії - проведення обшуку, що підтверджується протоколом обшуку від 13.10.2023 та відеозаписом до нього; приховано відмову Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» у проведенні експертизи метою якої є з`ясування питань права; винесення постанови від 17.03.2023 про призначення експертизи щодо правових підстав винесення командиром військової частини НОМЕР_1 наказів про примусове відчуження майна №№ 11аг, 11аз від 11.03.2022 (11.03.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 був ОСОБА_4 ), що по суті є з`ясуванням питань права у супереч ч. 1 ст. 242 КПК України; залучення адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як свідків у кримінальному провадженні у порушення п. 1 ч. 2 ст. 65 КПК України; відмовляв у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_4 та його захиснику при цьому фактично здійснюючи відносно ОСОБА_4 досудове розслідування та порушуючи права надані останньому ст. 42 КПК України.

Таким чином, на думку адвоката, дії слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_9 , спрямовані на створення штучних доказів, з метою притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності - ставлять під сумнів об`єктивність ОСОБА_9 , як слідчого у кримінальному провадженні № 0000202 від 02.05.2022, та є підставою для його відводу.

Адвокат та підозрюваний в судовому засіданні підтримали заявлений відвід.

Слідчий заперечував щодо задоволення відводу, оскільки посилання сторони захисту зводяться лише до незгоди з процесуальними діями слідчого.

Вивчивши заяву, заслухавши позицію адвоката, підозрюваного, слідчого, дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законодавцем передбачено, а саме ч. 5 ст. 40 КПК України, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Статтею 77 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відводу слідчого, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст.77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий безумовно підлягає відводу, визначений частиною 1 ст. 77 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, що передбачені вищевказаними нормами КПК України, оскільки з зазначеної заяви вбачається, що заявник намагається у позапроцесуальний спосіб оскаржити дії слідчого в рамках кримінального провадження № 0000202.

З урахуванням викладених обставин та норм законодавства слідчий суддя приходить до висновку, про необґрунтованість та безпідставність заявленого відводу, а відтак приходить до переконання, що заявлений відвід слід залишити без задоволення.

Щодо тверджень про необґрунтованість підозри, то дане питання не може бути предметом розгляду питання про відвід слідчого, оскільки може бути предметом розгляду в порядку оскарження підозри та розгляду кримінального провадження по суті.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що сторона захисту не позбавлена права оскаржувати дії слідчого в порядку ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 9, 22, 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про відвід старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від участі у здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №30000202 від 02.05.2022.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10