Справа № 646/2272/23
№ провадження 1-кп/646/151/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у межах кримінального провадження, внесеного 04.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні ним особливо тяжкого злочину та реальність зазначених ризиків, які на цей час не зменшилися та продовжують існувати, подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Наявність вищевказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може впливати на свідків шляхом погроз та залякування. Крім того, про існування ризу вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить вчинення інкримінованого кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та шляхом застосування насильства. Більш м`який запобіжний захід, на думку прокурора, не зможе запобігти цим ризикам.

Захисником обвинуваченого через систему Електронний суд подано клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що загроза переховування обвинуваченого не може оцінюватися виключно на суворості можливого покарання, адже на момент взяття під варту ОСОБА_3 офіційно працевлаштований, має власне житло, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває. Більш того ОСОБА_3 покинув місто Куп`янськ через місяць після його звільнення як внутрішньо перемішена особа разом зі своєї родиною та дітьми, номер телефону не змінював, офіційно працював та не переховувався, постійно перебував на території України, тож ризик переховування від суду відсутній.

Крім того вказує, що свідки сторони обвинувачення майже всі допитані у суді жоден з допитаних свідків не вказував, що саме ОСОБА_3 причетний до загибелі його дружини, більш того свідки сторони обвинувачення повністю підтвердили версію та покази обвинуваченого. Таким чином, ніякого сенсу впливати на свідків задля зміни показів в майбутньому у ОСОБА_3 не має, а існування ризику, передбаченого п. 3 ст. 177 КПК України нічим не підтверджується.

Також просить врахувати, що ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, є платником податків, виховує та утримує трьох малолітніх дітей, позитивно характеризується. Таким чином, немає жодної підстави посилатись на існування вищезазначеного ризику, існування якого нічим не підтверджується.

Посилаючись на те, що на даній стадії судового розгляду справи, коли вже допитані потерпілі, обвинувачений, більшість свідків, досліджено більшість доказів по справі, а прокурором не доведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи тривалий час розгляду справи та неможливість сторони обвинувачення забезпечити явку в судове засідання для допиту всіх свідків обвинувачення, сторона захисту вважає за доцільне змінити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який. Вразі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_3 зможе постійно проживати та працювати, здійснюючи догляд за своїми дітьми, які вже тривалий час позбавлені батьківської опіки та утримувати родину, оскільки мати ОСОБА_3 також потребує допомоги. Вважає за необхідне клопотати про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, та особою обвинуваченого доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку захисту є домашній арешт з покладенням на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України. Застосування домашнього арешту до ОСОБА_3 буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив відмовити стороні захисту у зміні запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник підтримали доводи клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

При вирішенні заявлених клопотань, суд враховує тяжкість інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також сукупність відомостей про особу обвинуваченого, та вважає доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

За положеннями статті статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

Враховуючи характер обставин та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ним особливо тяжкого злочину в проти найвищої соціальної цінності - життя людини, жінки, яка є значно слабшою фізично та є матір`ю його дітей, що, з урахуванням можливого строку покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, яке йому може бути призначене, в разі визнання винуватості, може свідчити про те, що обвинувачений може переховуватись від суду. При цьому, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не залишивши особу під варту.

При оцінці ризику можливого впливу на потерпілих та свідків, суд приймає до уваги, положення частини четвертої статті 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, тому враховуючи, що не всі свідки на теперішній час допитані, ризик можливого впливу на них її актуальним до тепер, що не виключає можливості поза процесуального впливу на них, та вважає за необхідне застосувати один із важелів реагування на так звані можливі процесуальні диверсії зі сторони обвинуваченого з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Щодо посилань сторони захисту на необгрунтованість підозри, суд зазначає, що остаточна кваліфікація дій та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, підлягають з`ясуванню в процесі судового розгляду, разом з доводами щодо непричетності та недопутисомсті наданих стороною обвинувачення доказів, та оцінка їм у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні буде надана судом з урахуванням достатності та взаємозв`язку під час ухвалення вироку.

Твердження сторони захисту та аргументи щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, не мінімізують наявність вказаних ризиків та не спростовують можливість переховуватися від суду, а також вчинити позапроцесуальний вплив на потерпілих та свідків.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту про наявність у обвинуваченого трьох малолітніх дітей, позитивної характеристики, відсутність судимостей та зважає на письмову згоду його тітки ОСОБА_6 на застосування до обвинуваченого домашнього арешту у належному їй на праві власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 значиться зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа, та приходиться до висновку про наявність у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, однак вони не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та виключити можливість переховуватися від суду, а також вчинити позапроцесуальний вплив на свідків.

Також суд зазначає, що оцінка цим доводам сторони захисту була надана судом при вирішенні аналогічного клопотання 04.12.2023 та враховує, що жодних нових обставин, які могли б свідчити про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, надано не було.

Суд зазначає, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 197, 314-316, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 28.03.2024 включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині застосованого запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з моменту вручення йому копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1