КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/6375/23 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5467/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Обрано обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.12.2023 року включно. На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначено. Обвинуваченим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 09.12.2023 року включно та покладено обов`язки передбачені ст. 194 КПК України. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на домашній арешт відмовлено.

Захисник обвинуваченого не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 , ухвалити нову про застосування ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд при обранні запобіжного заходу не наведено жодного доказу на користь того, що застосовано самий суворий запобіжний захід зі всіх альтернативних. Клопотання прокурора не відповідає вимогам процесуального закону, не містить жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та є надуманими. Твердження суду щодо відсутності утриманців та що ОСОБА_6 ніде не працює є хибним. В матеріалах справи наявний акт огляду потреб сім`ї де зазначено неповнолітнього сина 5 місяців. В ухвалі суду не зазначено про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та встановлення розміру застави, що значно порушує права обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нове рішення, яким призначити запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений вважає, що рішення ухвалено без об`єктивного розгляду доказів, з порушенням вимог процесуальних норм. Твердження прокурора щодо переховування від суду є надуманим та нічим не підтвердженим. Прокурор не навів жодного доказу щодо існування ризиків та неможливості зміни запобіжного заходу та більш альтернативний.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким. Відповідно до змісту клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою обвинувачений зі слів раніше судимий вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області у 2022 році за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, не працює, з професійно-технічною освітою, не одружений, на утриманні нікого не має. Враховуючи обставини інкримінованого йому злочину, встановлені ризики продовжують існувати, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не вбачається. Наведені захисником дані, що в обвинуваченого наявний неповнолітній 5 місячний син, не підтверджується свідоцтвом про народження дитини, де зазначено, що батьком дитини є ОСОБА_6 . Разом з тим, такі обставини не спростовують можливості настання ризиків та не є достатньою гарантією того, що обвинувачений у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не вдасться до дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що обвинувачений може переховуватися та здійснювати тиск на потерпілу.

Рішення слідчого судді прийняте з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин інкримінованого злочину.

Зоскаржуваної ухвали вбачається, що суд достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов вмотивованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи встановлені ризики, обставини вчинення кримінального правопорушення. Судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на положення ч.4 ст. 183 КПК України та фактичні обставини інкримінованого правопорушення. Захисник в апеляційній скарзі стверджує про хибну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.4 ст. 152 КК України. Проте такі доводи є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті. Колегією суддів будь-яких порушень КПК Українипри постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення. Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3