справа № 619/3071/23
провадження № 1-кп/619/163/24
ВИРОК

іменем України

31 січня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000836від 05.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Курськ РФ, громадянки України, без освіти, не одруженої, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої 14.09.2023 вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1, 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисник - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

04.04.2023 приблизно об 11 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , у якій проживає ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, маючи умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, представилась волонтером благодійної організації «Червоний хрест», з корисливих мотивів та повідомила ОСОБА_6 про надання допомоги «дітям війни» в сумі 500,00 грн. У подальшому, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, використовуючи завідомо підготовлені сувенірні грошові кошти номіналом 1000,00 грн передала їх потерпілій ОСОБА_6 у вигляді допомоги від благодійної організації «Червоний хрест», з умовою, що потерпіла надасть решту у розмірі 500,00 грн. Потерпіла ОСОБА_6 , не здогадуючись про злочинний умисел ОСОБА_3 , довіряючи останній, будучи впевненою у добросовісності її дій, отримала грошову допомогу у розмірі 1000,00 грн сувенірною купюрою та передала ОСОБА_3 решту, у вигляді грошових коштів в сумі 500,00 грн. У подальшому, в цей же день, об 11 год 05 хв ОСОБА_3 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_6 , розуміючи, що її злочинні дії ніким помічені не були, продовжила свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою останньої, діючи повторно, використовуючи завідомо підготовлені сувенірні кошти в сумі 4000,00 грн, номіналом по 1000,00 грн кожна. Вона попросила потерпілу ОСОБА_6 розміняти зазначені купюри, на що остання, не здогадуючись про злочинний умисел ОСОБА_3 , довіряючи останній, будучи впевненою у добросовісності її дій, з метою подальшого розміру на більш дрібні, передала грошові кошти номіналом 200,00 та 100,00 грн на загальну суму 4000,00 грн. Після чого, ОСОБА_3 разом з отриманими шахрайським шляхом грошовими коштами, зловживанням довірою, що належить потерпілій ОСОБА_6 , зникла з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилась вказаними коштами на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4500,00 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинено повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та підтвердила факт і обставини його вчинення, так, як це зазначено вище та зазначила, що щиро розкаюється у вчиненому.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням даних, які характеризують її особу.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачена зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні зазначеного злочину доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченою не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Так, обвинуваченою заявлено у судовому засіданні, що вона щиро розкаюється у вчиненому. Суд зазначає, що щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, висловлює щирий жаль, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків.

Щире каяття має бути справжнім, щирим, повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалася, та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Разом з тим суд дійшов висновку, що щире каяття ОСОБА_3 , про яке заявлено у судовому засіданні, не може бути визнано обставиною, яка пом`якшує покарання, оскільки нею не було вчинено дій, спрямованих на відшкодування завданих збитків, вибаченні перед потерпілою, яка є особою похилого віку,

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини вчинення злочину, характер та спосіб вчиненого, дані про особу винної, яка раніше судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності не притягувалася, на будь-яких обліках Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області не знаходиться, зі слів сусідів підтримує дружні стосунки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя та зловживає спиртними напоями,при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

За таких обставин справи, враховуючи підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, його тяжкість, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 190 КК України, що буденеобхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

При визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 70 ч. 4 КК України (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України(за сукупністю вироків).

Така позиція відповідає висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року в справі № 766/39/17.

За матеріалами справи встановлено, що вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2023 по справі № 583/4442/23 ОСОБА_3 засуджена за ч. 1, 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, за який засуджується ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні, остання вчинила 04.04.2023, тобто до постановлення попереднього вироку від 14.09.2023, у зв`язку з чим, при визначенні остаточного покарання судом застосовуються правила, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2023 (справа № 183/57/23) ОСОБА_3 засуджена за ч. 1, 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі.

При цьому, суд зазначає, що за відомостями сайту «Судова влада України» по справі № 183/57/23 подана апеляційна скарга та 30.01.2024 Дніпровським апеляційним судом визначено склад колегії суддів, відкрито апеляційне провадження, призначено апеляційний розгляд на 28.02.2024.

Частиною 1 ст. 400 КПК України передбачено, що подання апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду зупиняє набрання ними законної сили та їх виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 судом не враховується вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.09.2023 по справі № 183/57/23.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 05.04.2023 долучено в якості речових доказів по кримінальному провадженню № 0000836 від 05.04.2023 сувенірні купюри номіналом 1000 грн в кількості 5 шт. з написом на кожній купюрі «сувенір», які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався. Відповідно до ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.08.2023, щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обчислюється з 25.08.2023.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2023, більш суворим за цим вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 25 серпня 2023 року.

Речові докази: сувенірні купюри номіналом 1000 грн у кількості 5 шт. з написом на кожній купюрі «сувенір» - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій шляхом направлення до ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3). Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1