Справа № 465/3967/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1039/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 465/3967/23 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 296 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 11 травня 2023, близько 21:00 год., перебуваючи на сходовому майданчику поблизу вхідних дверей квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, виявляючи особливу зухвалість безпричинно наніс потерпілій ОСОБА_8 не менше двох ударів кулаком правої руки в область голови зліва, та удар кулаком правої руки в спину зліва, що призвело до появи синців у скронево-тім`яній ділянці зліва, на лівому плечі та садно на спині зліва.

Згідно з висновком експерта № 381 від 14 травня 2023 року, у громадянки ОСОБА_8 при обстеженні в ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» 11 травня 2023 року було вказано діагноз: « Забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки». На час проведення судово - медичної експертизи у потерпілої виявлено синці у скорноево - тімяній ділянці зліва, на лівому плечі, садно на спині зліва. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок контактів вказаних ділянок тіла із тупими предметами, могли виникнути 11 травня 2023 року, відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Судово - медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок падіння на площину з висоти власного росту та спричинення їх власноручно немає.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо нього змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що судом не враховано те, що він є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, раніше не судимий, щиро шкодує про вчинене. Окрім цього, він проживає з 87-річною бабусею, за якою здійснює догляд.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 у судове засідання апеляційного суду не з`явивися, про поважні причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

У ході апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 заперечив доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 , вважає судове рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України.

Вирок суду іншими учасниками судового провадження не оскаржувався.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Щодо покарання, з яким апелянт не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, з врахуванням особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, вину у вчиненому визнав частково, не розкаявся, поведінки обвинуваченого, який неодноразово притягувався за вчинення насильства, у тому числі до бабусі, з якою проживає, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, та призначене в межах, встановленого санкцією частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак така дискреція діє лише в межах установленим законом. Отже, суд, реалізуючи свої повноваження, має навести правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, зі змісту вказаної статті вбачається, що цей вид звільнення від відбування покарання не може бути застосований, якщо особі призначено основне покарання у виді штрафу, громадських робіт, арешту, тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців, позбавлення волі на строк більше п`яти років.

Отже, до ОСОБА_5 , якому призначено покарання у виді арешту, не може бути застосовано ст. 75 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді 3 місяців арешту, суд першої врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, форму вини, відсутність обставин, що обтяжують та/або пом`якшують покарання, врахував конкретні обставини справи, характер протиправних дій обвинуваченого, поведінку обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 173-2 КУпАП, у тому числі за вчинення домашнього насильства щодо своєї бабусі, за якою, як зазначено в апеляційній скарзі, доглядає.

Окрім того, як повідомив сам обвинувачений у суді першої інстанції, він ніде не працює з 2020 року, час від часу здає металобрухт, в основному живе на пенсію бабці.

Окрім цього з показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що поведінка обвинуваченого є нестерпною, оскільки останній зловживає спиртним, а коли вип`є - хуліганить, чіпляється до дітей, жінок, хамить та нецензурно висловлюється, а із квартири, у якій проживає обвинувачений, часто лунають крики бабці, котра кличе на допомогу.

Вказані обставини негативно характеризують особу обвинуваченого та свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення.

Доводи ОСОБА_5 про неврахування судом при призначенні покарання особи обвинуваченого та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого через суворість колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

Усі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинений кримінальний проступок у вигляді трьох місяців арешту через суворість не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, немає.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що досягнення встановленої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого та неможливе без відбування ним покарання.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить правових підстав для скасування вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4