ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/684/24 Справа № 191/4321/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (приймають

участь в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000497 за апеляційними скаргами прокурора Синельниківської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Котлярівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз: - 15.02.2023 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Суха Калина Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, також просить продовжити строк тримання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 під вартою строком на 60 днів.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення ст.374 КПК України не встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а послався на висновки експертів №346 від 21.12.2021, №307 від 19.10.2021, тоді як вказані висновки експертів можуть бути тільки доказами, які наводить суд у вироку, однак при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд має навести тільки ті обставини, які встановив суд у відповідності до вимог ст. 91 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.4 ст.187 КК України на ст.128 КК України, та призначити покарання в межах санкції ст.128 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що матеріали провадження не містять доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Зазначає, що висновки суду щодо розбійного нападу з метою заволодіння мобільним телефоном спростовує сам потерпілий ОСОБА_11 .

Також суд не взяв до уваги пояснення експерта ОСОБА_12 про те, що найбільш ймовірним механізмом утворення відкритої черепно-мозкової травми є падіння з висоти власного зросту.

Окрім того, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон.

Вважає, що судом не надано належної оцінки характеру і ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його наслідкам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, та визнати ОСОБА_10 невинуватим за ч.4 ст.187 КК України і виправдати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду обвинувачені не визнавали факту змови на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 . Зазначене узгоджується із показами потерпілих, які пам`ятають тільки факт нанесення їм тілесних ушкоджень, при цьому хто їх бив сказати не можуть, оскільки була темна пора доби, а перед цим вони вживали алкогольні напої.

Також допитані в судовому засіданні свідки не повідомили суду будь-яких обставин вчинення злочинів, оскільки не були їх безпосередніми свідками.

Стверджує, що свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вона чула звуки бійки, однак саму бійку не бачила, також пояснювала, що скоріш за все нападників було троє, однак у вироку вказані покази свідка не зазначені.

Вказує на те, що з показів ОСОБА_9 вбачається, що внаслідок раптово виниклої між ними суперечки він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 . Мобільний телефон потерпілого ОСОБА_11 він знайшов вже пізніше, коли повернувся на місце вчинення злочину, та вирішив його привласнити, не ставлячи ОСОБА_10 до відома про свої наміри щодо ОСОБА_11 та його телефону.

Відповідно до показів ОСОБА_10 , внаслідок раптово виниклої між ним та потерпілим ОСОБА_14 суперечки, він наніс ОСОБА_14 тілесні ушкодження, при цьому жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 він не наносив, ніякого майна у будь-кого з потерпілих не викрадав та не мав такого наміру перед вчиненням правопорушення, у попередню змову про розбійний напад із ОСОБА_15 не вступав, а дізнався про викрадення телефону від ОСОБА_15 через декілька днів у відділенні поліції.

Таким чином, спільного наміру на вчинення обвинуваченими нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , під час судового розгляду не встановлено, а тому дії ОСОБА_9 слід розцінювати як ексцес виконавця.

За таких обставин, дії ОСОБА_10 неправильно кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України, оскільки він може нести відповідальність лише за ч. 1 ст. 122 КК України.

Звертає увагу на те, що під час судового розгляду сторона захисту наполягала на допиті свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , однак вказані свідки допитані не були.

Крім того, під час дослідження у судовому засіданні письмових доказів судом було вирішено не досліджувати частину матеріалів справи, а саме:

- диск із трафіком телефонних розмов, про існування якого не було відомо потерпілим, про що вони повідомили у судовому засіданні;

- диски на а.п. 24, 211 т.2 із невідомою учасникам провадження інформацією.

Також судом не були досліджені та не надані для ознайомлення учасникам судового провадження речові докази по справі.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року: - ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.02.2023 року, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна; - ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 8 місяців з конфіскацією всього належного йому майна; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 8 місяців з конфіскацією всього належного йому майна; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 29.08.2021 року о 01.55 годин прямували по вул. Миру в м. Синельникове Дніпропетровської області, де проходячи повз другого під`їзду буд. № 2 побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які стояли та розмовляли між собою.

В цей момент ОСОБА_10 та ОСОБА_9 побачили в лівій руці ОСОБА_11 мобільний телефон, екран якого на той момент світився, та у них виник злочинний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та визначили мобільний телефон об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_9 наблизився до ОСОБА_11 зі спини на відстань витягнутої руки з метою здійснення нападу, а ОСОБА_10 наблизився до ОСОБА_14 зі спини для усунення з боку останнього спроби перешкодити протиправним діям ОСОБА_9 , які спрямовані в бік ОСОБА_11 , та цілеспрямовано почав наносити йому тілесні ушкодження в ділянку голови та кінцівок.

В цей час, коли потерпілий ОСОБА_11 почув наближення до нього ззаду невідомих йому осіб, він обернувся до ОСОБА_9 через ліве плече та в цей час ОСОБА_9 з метою недопущення зі сторони потерпілого здійснення супротиву, діючи на випередження, цілеспрямовано, бажаючи привести потерпілого в безпорадний стан, в тому числі і до втрати свідомості, застосував насильство, небезпечне для життя чи здоров`я та поєднане із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, яке виразилося у нанесенні почергово правою та лівою рукою, стисненою в кулак, не менше як 2-4-х ударів в ділянку життєво важливого органу, а саме голови ОСОБА_11 , та продовжував наносити удари ОСОБА_11 до тих пір, поки останній не втратив свідомість та впав спиною на площину асфальтового покриття, об яке вдарився лівою потиличною частиною голови.

Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій спільний з ОСОБА_10 злочинний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, у вказаному місці, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 та тим, що останній знаходився без свідомості, умисно, шляхом вільного доступу взяв на асфальті мобільний телефон марки «Redmi 7А Matte Black 2 GB ROM» в корпусі чорного кольору, який випав з лівої руки потерпілого ОСОБА_11 , вартість якого згідно із висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 4171/21 від 08.11.2021 становить 1680 грн, таким чином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи вищевказаним майном потерпілого ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , довівши свій злочинний умисел до кінця, з місця злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1680 грн.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №307 від 19.10.2021, потерпілому ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, геморагічні забої правої лобової частки, субарахноїдальний крововилив, перелому потиличної кістки зліва, перелом пірамідки лівої скроневої кістки, пара орбітальні гематоми з двох сторін, забійні садна м`яких тканин голови, які за своїм характером та у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді саден шкіри кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 29.08.2021 року приблизно о 02.00 годині ОСОБА_10 знаходився біля другого під`їзду буд. АДРЕСА_5 , де в ході реалізації свого спільного злочинного умислу з ОСОБА_9 , спрямованого на напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

При цьому ОСОБА_10 , виконуючи свою роль, яка полягала у запобіганні спроби перешкодити протиправним діям ОСОБА_9 , які спрямовані в бік ОСОБА_11 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наблизився до ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій зазначений вище злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_10 підійшов ззаду до ОСОБА_14 , який у свою чергу почувши наближення до нього сторонньої особи, розвернувся через праве плече, та в цей момент ОСОБА_10 , знаходячись до потерпілого ОСОБА_14 обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, завдав один удар кулаком руки в ділянку виличної кістки під правим оком. Від нанесеного удару ОСОБА_14 похитнувся назад та ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , штовхнув останнього на землю та наніс ще не менше 2-х ударів по тулубу та верхніх кінцівках.

Відповідно до висновку експерта №346 від 21.12.2021, потерпілому ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді розповсюдженого сукон`юктивального крововиливу правого ока та синця виличної ділянки справа, перелому нижньої стінки орбіти з пролапсом ретробульбарної клітковини та енофтальмом правого ока, які у своїй сукупності та за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я понад три тижні, а також тілесне ушкодження у вигляді синця задньої поверхні правого передпліччя, яке за своїм характером відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора та частково підтримав апеляційні скарги захисників, а саме в частині їх вимог щодо скасування вироку суду, обвинувачених та їх захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг захисників, та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким судом надано належну оцінку.

Доводи захисників щодо неправильної кваліфікації дій обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.

Так, вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується такими доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду показав, що 29.08.2021 року вночі після 01.00 години він стояв із ОСОБА_14 на дорозі один навпроти одного біля під`їзду будинку АДРЕСА_6 , де не освітлювалося. Під час розмови ОСОБА_14 дзвонив по його мобільному телефону, після чого повернув йому телефон і він постійно тримав його в своїй руці. Після цього приблизно через 5 хвилин він почув як позаду нього хтось підійшов та він не встиг повністю обернутися, як отримав один удар в голову в область вуха, втратив свідомість та прийшов до тями вже в лікарні м. Дніпро. Чи наносилися удари потерпілому ОСОБА_14 він не бачив. Хто саме йому наніс удар та куди подівся його телефон він також не побачив. Також доповнив, що він з ОСОБА_14 не замахувалися на обвинуваченого ОСОБА_9 та не наносили йому ударів. Також йому відомо, що одразу після вчиненого потерпілий ОСОБА_14 дзвонив на його мобільний телефон, але він був вже вимкнений, хоча телефон в той вечір був заряджений;

- показами потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що вночі після 01.00 години він зі ОСОБА_11 зупинилися біля під`їзду будинку, йому потрібно було подзвонити з телефону ОСОБА_11 . Після дзвінка він повернув телефон ОСОБА_11 , який тримав його в лівій руці та його екран ще світився. Приблизно через 5 хвилин їх обступили двоє чоловіків, а саме, один чоловік стояв позаду нього, а інший - позаду ОСОБА_11 , при цьому екран його телефону ще світився. Місце, де вони стояли, не освітлювалося ліхтарями, тому їх обличчя дуже погано було видно. В той момент, коли ОСОБА_11 почав обертатися, йому ( ОСОБА_11 ) був нанесений 1 удар в голову і він впав. Після цього і йому було нанесено приблизно до 10 ударів, з яких 4-5 ударів в область голови. Потім він кликав на допомогу. Також доповнив, що перед цим нападом жодних конфліктів з обвинуваченими не було. Також доповнив, що після вчиненого, приблизно через 10 хвилин, він подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_11 , який був вже вимкнений, оскільки не було сигналів виклику;

- показами свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що точної дати не пам`ятає, після 23.00 години була вдома. Через відчинене вікно чула крики сусідів про допомогу. На наступний день біля сусіднього під`їзду бачила на асфальті плями крові, як їй здалося;

- показами свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні показав, що працює інспектором патрульної служби. 29.08.2021 року після 00.00 години прибувши на місце подій, побачив чоловіка з розбитою головою. Біля першого під`їзду сидів чоловік ОСОБА_10 , який повідомив йому неправдиві дані, поводив себе неадекватно, на його руках була кров та він сказав, що є звичайним прохожим. Інший молодий чоловік знаходився біля другого під`їзду та у нього на штанях була кров;

- показами свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором патрульної служби. Виїжджав з напарником на виклик по АДРЕСА_6 . У чоловіка була голова в крові. Поруч на лавочці сидів чоловік із слідами крові на руках. Після цього вони викликали СОГ;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29.08.2021 року близько 02.00 години під її вікнами відбувалася бійка. З вікна вона бачила як один чоловік бив іншого, а другий чоловік стояв десь в стороні. Бачила сілуети цих чоловіків. Потім бачила як під`їхав автомобіль до чоловіків і жіночий голос з цього автомобілю сказав: «Герман, не трогай». Побитий чоловік сидів на бордюрі, хтось з працівників швидкої допомоги сказав, що в нього з вуха кров та проломлений череп. Вона викликала працівників поліції.

Також вина обвинувачених підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення від 29.08.2021 року (т. 2 а.п. 10);

- протоколами огляду місця події від 29.08.2021 року та від 07.09.2021 року з фототаблицями до них, відповідно до яких оглянуто територію другого під`їзду будинку АДРЕСА_5 (т. 2 а.п. 12-13 14-16);

- платіжними квитанціями про придбання ОСОБА_11 мобільного телефону марки «Redmi 7А Matte Black 2 GB ROM» (т. 2 а.п. 20-21);

- заявою ОСОБА_9 від 07.09.2021 року, згідно із якою він добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки Редмі 7А чорного кольору. Також видав документи на свій годинник Skmei, який загубив в ході бійки (т. 2 а.п. 34);

- протоколом огляду предмету від 07.09.2021 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон марки «Redmi 7А Matte Black 2 GB ROM» чорного кольору (т. 2 а.п. 35-37);

- протоколами проведення слідчого експерименту від 20.09.2021 року та 21.09.2021 року відповідно до яких ОСОБА_14 та ОСОБА_11 пояснили та відтворили обставини вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 29.08.2021 року (т. 2 а.п. 49-50, 51-52);

- висновком судово-медичної експертизи № 307 від 19.10.2021 року, згідно із яким за даними представленої медичної картки стаціонарного хворого ІІ-го нейрохірургічного відділення «Обласної клінічної лікарні ім. Мечнікова» ДОР» № е7160 на ім`я ОСОБА_11 відомо, що в проміжок часу з 05.20 годин 29.08.2021 року і по 07.09.2021 року він перебував на лікуванні з діагнозом: «Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку ІІ ст. Геморагічні забої правої лобової частки. Субарахноїдальний крововилив. Перелом потиличної кістки зліва, пірамідки лівої скроневої кістки. Сліди кровотечі з лівого вуха. Параорбітальні гематоми з двох сторін. Забійні садна м`яких тканин голови Астено-вегетативний синдром». Вищенаведені об`єктивні клінічні дані щодо наявності та характеру тілесних ушкоджень голови ОСОБА_11 , локалізації їх у взаємно протилежних анатомічних ділянках голови, можуть свідчити про те, що вони є наслідками тупої травми, та утворилися від не менш як 2 4-х контактів із тупим твердим травмуючим предметом (предметами), як з обмеженою так і з переважаючою контактуючою поверхнею, чим в даному конкретному випадку можуть бути кисті рук людини, стулені в кулак (стосовно ушкоджень обличчя) та, ймовірно, певна жорстка площина (стосовно перелому потиличної кістки зліва з переходом на основу черепу). Представлені на експертизу дані медичної документації не виключають ймовірності строків утворення, встановлених у обстеженого тілесних ушкоджень голови, вказаних в постанові слідчого, тобто 29.08.2021 року. На момент проведення експертизи ушкодження голови ОСОБА_11 , відображені у представленій медичній документації як «Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку ІІ ст. Геморагічні забої правої лобової частки. Субарахноїдальний крововилив. Перелом потиличної кістки зліва, пірамідки лівої скроневої кістки. Сліди кровотечі з лівого вуха. Параорбітальні гематоми з двох сторін. Забійні садна м`яких тканин голови» за своїм характером та у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді саден шкіри кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.п. 60-64);

- висновком судово-медичної експертизи № 308 (додатковий до висновку експерта № 307), згідно із яким судово-медичні експертні дані, отримані з представленої на експертизу медичної документації про характер, масивність та локалізацію, наявних у потерпілого ОСОБА_11 зовнішніх і внутрішніх тілесних ушкоджень голови, що також вказують на розташування їх на взаємно протилежних її ділянках (синці, садна обличчя та перелом потиличної кістки зліва), наявність геморагічного забою правої лобної долі головного мозку (як протиудар до місця перелому), можуть свідчити на користь того, що найбільш ймовірним механізмом утворення відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепу, є падіння тіла потерпілого навзнак, із наданим йому прискоренням, та наступним ударом потилицею о тупий жорсткий предмет (площину) (т. 2 а.п. 69-70).

Експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив складений ним висновок. Також показав, що враховуючи характер тілесних ушкоджень голови найбільш ймовірним механізмом утворення відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепу є падіння з висоти власного росту. Як зазначено у висновку падіння з прискоренням це нанесений удар в обличчя з наступним запрокидуванням голови, падінням тіла навзнак і удар потилицею о жорсткий предмет (площину);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.11.2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_9 показав як він наніс потерпілому ОСОБА_11 в область обличчя приблизно до 5-ти ударів правою та лівою рукою, після чого останній впав на асфальт та втратив свідомість (т. 2 а.п. 174-176);

- висновком судово-медичної експертизи № 323 (додатковий до висновку експертизи № 307), згідно із яким судово-медичні експертні дані щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень голови, встановлених у потерпілого ОСОБА_11 , не виключають ймовірності механізму їх заподіяння, відображеного у представленій стенограмі протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 186-187);

- довідкою щодо опрацювання технічної інформації мобільних операторів, згідно із якою 29.08.2021 року в період часу з 01:31:17 по 02:09:19 радіоелектронний засіб «Redmi 7А Matte Black 2 GB ROM», який належить потерпілому ОСОБА_11 , працював з сім-карткою мобільного оператору НОМЕР_1 , яка також належить потерпілому ОСОБА_11 , в районі вчинення кримінального правопорушення, а саме за адресою: АДРЕСА_5 . Також встановлено, що в період часу з 10:45:53 29.08.2021 року по 10:10:09 02.09.2021 року вказаний радіоелектронний засіб, що належить потерпілому ОСОБА_11 , працював з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_2 , яка належить підозрюваному ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 209-212);

- висновком судово-медичної експертизи № 346 (до висновку фахівця № 279), згідно із яким у потерпілого ОСОБА_14 встановлено ушкодження правого ока; синець у виличній ділянці обличчя справа; синець на задній поверхні правого передпліччя. Наведені у висновку судово-медичні експертні та додатково представлені клінічні дані щодо наявності, численності та характеру, встановлених у нього тілесних ушкоджень обличчя та правої верхньої кінцівки, локалізації їх у взаємно різних анатомічних ділянках і площинах тіла, можуть свідчити про те, що вони є наслідком тупої травми та спричинені не менш як трьома динамічними (ударними) навантаженнями тупого твердого травмуючого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що в даному конкретному випадку, не виключає ймовірності механізму їх заподіяння вказаного в постанові слідчого та самим потерпілим, тобто дії кистей рук людини, стулених в кулак, або будь-якого іншого предмету (предметів) з подібними властивостями контактуючої частини. Також вищевказані експертні і клінічні дані щодо характеру наявних у нього тілесних ушкоджень не виключають ймовірності строків спричинення, вказаних в постанові слідчого, тобто 29.08.2021 р. Тілесні ушкодження обличчя, встановленні судово-медичною експертизою ОСОБА_14 у вигляді розповсюдженого субкон`юктивального крововиливу правого ока та синця виличної ділянки справа, в поєднанні з ушкодженнями кісток обличчя, встановленими за даними представленої медичної документації на його ім`я у вигляді «перелому нижньої стінки орбіти з пролапсом ретробульбарної клітковини та енофтальмом правого ока», у своїй сукупності та за своїм характером, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 доба). На момент проведення судово-медичної експертизи, тілесне ушкодження правого передпліччя у вигляді синця його задньої поверхні, за своїм характером, відноситься до категорії легких (т. 2 а.п. 234-238);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.12.2021 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 пояснив та відтворив події вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 29.08.2021 року (т. 2 а.п. 239-240);

- висновком судово-медичної експертизи № 347 (додатковий до висновку № 346), згідно із яким судово-медичні експертні дані щодо характеру і локалізації тілесних ушкоджень правої параорбітальної ділянки обличчя ОСОБА_14 (синець виличної ділянки справа, субкон`юктивальний крововилив правого ока та перелом нижньої стінки правої очниці), не виключають ймовірності механізму їх спричинення, викладеного самим потерпілим ОСОБА_14 у представленому протоколі проведення слідчого експерименту. Щодо травматизації верхніх кінцівок, про що згадує потерпілий у власних показах, наявний лише синець задньої поверхні правого передпліччя. Щодо тілесних ушкоджень тулубу, підтверджуючих судово-медичних експертних та клінічних даних не встановлено (т. 2 а.п. 245-247);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_14 про кримінальне правопорушення від 10.09.2021 року (т. 3 а.п. 19)

- висновком судово-медичної експертизи № 279, згідно із яким у ОСОБА_14 встановлено: розповсюджений субкон`юктивальний, темно-червоний крововилив правого ока, синець у виличній ділянці обличчя справа, синець на задній поверхні правого передпліччя. Вищенаведені судово-медичні експертні дані щодо наявності, численності та характеру, встановлених у нього тілесних ушкоджень обличчя та правої верхньої кінцівки, локалізації їх у взаємно різних анатомічних ділянках і площинах тіла, можуть свідчити за те, що вони є наслідком тупої травми та спричинені не менш як трьома динамічними (ударними) навантаженнями тупого твердого травмуючого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що в даному конкретному випадку не виключає ймовірності механізму їх заподіяння, вказаного самим обстеженим, тобто дії кистей рук людини, стулених в кулак, або будь-якого іншого предмету (предметів) з подібними властивостями контактуючої частини. Також, вищевказані експертні дані щодо характеру наявних у нього тілесних ушкоджень, не виключають ймовірності строків спричинення, вказаних самим обстеженим, тобто 29.08.2021 року. Пункт 3 даного висновку визнаний недійсним згідно висновку судово-медичної експертизи № 346 (т. 3 а.п. 25-26);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, правильно встановив фактичні обставини провадження та дав їм юридичну оцінку.

Доводи сторони захисту щодо відсутності доказів винуватості обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України є безпідставними з огляду на таке.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілих та свідків узгоджуються між собою, та підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому вони обґрунтовано покладені в основу вироку суду.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що сам потерпілий ОСОБА_11 спростовує висновки суду щодо розбійного нападу з метою заволодіння мобільним телефон є безпідставним, оскільки відповідно до показів цього потерпілого він у своїй руці тримав мобільний телефон, однак після нанесеного йому удару в голові він втратив свідомість, разом з цим, йому відомо, що після вчиненого потерпілий ОСОБА_14 дзвонив на його мобільний телефон, але він був вже вимкнений, а тому те, що потерпілий не пам`ятає обставин події у зв`язку із втратою свідомості не може свідчити про спростування ним встановлених судом обставин. Окрім того, з матеріалів провадження вбачається та обвинуваченим ОСОБА_9 не заперечується, що ОСОБА_9 з місця вчинення злочину забрав мобільний телефон, який належить ОСОБА_11 , який в подальшому добровільно видав працівникам поліції.

Твердження захисника ОСОБА_8 , що експерт ОСОБА_12 пояснив, що найбільш ймовірним механізмом утворення відкритої черепно-мозкової травми є падіння з висоти власного зросту не заслуговує на увагу, оскільки захисником покази експерта викладені неповно, так як експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив складений ним висновок № 308 (додатковий до висновку експерта № 307), відповідно до якого найбільш ймовірним механізмом утворення у ОСОБА_11 відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепу, є падіння тіла потерпілого навзнак, із наданим йому прискоренням, при цьому пояснив, що падіння з прискоренням це нанесений удар в обличчя з наступним запрокидуванням голови, падінням тіла навзнак і удар потилицею о жорсткий предмет (площину).

Таким чином, ОСОБА_9 , наносячи потерпілому ОСОБА_11 не менше 2-4-х ударів в голову, поки потерпілий не втратив свідомість, усвідомлював, що від такої кількості ударів потерпілий може впасти на підлогу та отримати тілесне ушкодження внаслідок падіння, а тому всі отриманні потерпілим ОСОБА_11 тілесні ушкодження є умисними, тобто такими, що охоплювались умислом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які за попередньою змовою здійснили напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що обвинувачені не визнавали факту змови на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 , з метою заволодіння чужим майном, що узгоджується із показами потерпілих, які пам`ятають тільки факт нанесення їм тілесних ушкоджень, при цьому хто їх бив сказати не можуть, оскільки була темна пора доби, а перед цим вони вживали алкогольні напої, а тому дії ОСОБА_9 слід розцінювати як ексцес виконавця є безпідставними, оскільки судом першої інстанції встановлено, що покази потерпілих про те, що ОСОБА_14 , поговоривши по телефону, який належить ОСОБА_11 , та екран якого в цей час світився, передав його в ліву руку ОСОБА_11 і його екран ще деякий час продовжував світитися, і в цей момент їх зі спини обступили обвинувачені та почали спричиняти їм тілесні ушкодження є послідовними та узгоджуються між собою, також встановлено, що в момент спричинення обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_10 не перешкоджав його протиправним діям, а навпаки сприяв цьому, а саме, умисно почав спричиняти тілесні ушкодження ОСОБА_14 , тому вказані обставини не свідчать про відсутність змови обвинувачених на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном.

Також слід зазначити, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 187 КК України, є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства.

Відповідно до усталеної судової практики розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Виходячи зі статті 187 КК України, розбій характеризується нападом, який може бути відкритим або несподіваним для потерпілого (таємним). Напад завжди супроводжується насильством над потерпілим як способом подолання дійсного чи можливого опору з метою заволодіння чужим майном. Обов`язковою ознакою розбійного нападу є небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, насильство. При цьому фізичне насильство полягає у силовому впливові на потерпілого, який призводить до заподіяння йому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я або незначною втратою працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також в інших насильницьких діях, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх заподіяння. В останньому випадку винна особа повинна усвідомлювати можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень. Розбій вважається закінченим злочином з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, заволодів майном злочинець чи ні. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.04.2021 року в справі № 552/5608/18.

Колегія суддів наголошує на нерозривності та взаємозалежності нападу й відповідного насильства як ознак розбою, оскільки напад як ознака розбою, втілюється у фізичному або психічному насильстві, що здатне зумовити заволодіння чужим майном, що мало місце в цьому кримінальному провадженні.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

З суб`єктивної сторони розбій характеризується прямим умислом та корисливим мотивом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього злочину є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

При кваліфікації злочину за ст. 187 КК України необхідно враховувати не лише наслідки застосованого до потерпілого насильства, але й характер дій винного, а також умови за яких вчинено напад.

Так, судом першої інстанції, на підставі показів потерпілих, висновків експертів, протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілих, встановлено, що з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких він втратив свідомість, що вказує на наявність застосування небезпечного для життя чи здоров`я особи насильства, що також підтверджується висновком експерта № 307 від 19.10.2021 року, а обвинувачений ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження та середнього ступеню тяжкості, що підтверджується висновком експерта № 346 від 21.12.2021 року.

При цьому, обвинувачені не заперечували факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілим.

Колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачення у вчиненні розбою ґрунтується на сукупності доказів.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що допитані в судовому засіданні свідки не повідомили суду будь-яких обставин вчинення злочинів, оскільки не були їх безпосередніми свідками, а також, що свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що вона чула звуки бійки, однак саму бійку не бачила не є слушними, оскільки свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції повідомила, що вона чула крики сусідів про допомогу, свідок ОСОБА_13 повідомила, що чула та бачила бійку під вікнами, свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повідомили, що по прибуттю за викликом побачили двох чоловіків в крові, а у третього чоловіка - ОСОБА_10 була кров на руках, таким чином, колегія суддів вважає, що покази цих свідків щодо відомих їм обставин події узгоджуються з показами потерпілих, яким суд дав належну оцінку.

Твердження, що свідок ОСОБА_13 в суді пояснювала, що скоріш за все нападників було троє, - не спростовує встановлених судом обставин, які підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, а також враховуючи те, що кримінальне правопорушення було вчинено вночі, за поясненнями потерпілих місце, де вони стояли, не освітлювалось ліхтарями, а вказаний свідок чула та бачила бійку з вікна будинку.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що за показами обвинувачених вони нанесли потерпілим тілесні ушкодження внаслідок раптово виниклої між ними суперечки є безпідставним, оскільки спростовуються показами потерпілих, відповідно до яких обвинувачених вони не знали, ніяких конфліктів з ними у них не було.

Окрім того, судом першої інстанції обгрунтовано звернуто увагу на те, що покази обвинувачених є непослідовними та не узгоджуються між собою, оскільки за показами обвинуваченого ОСОБА_9 він побачив приблизно на відстані 30 метрів потерпілих, які стояли, тоді як обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що проходячи повз будинок, приблизно на відстані двох метрів від них, побачив, що їм назустріч йдуть два чоловіка.

Твердження захисника, що ОСОБА_9 мобільний телефон знайшов та привласнив, коли повернувся на місце вчинення злочину, не ставлячи ОСОБА_10 до відома щодо своїх намірів, про що також зазначав ОСОБА_10 у своїх показах, - є безпідставним, оскільки відповідно до встановлених судом обставин перед бійкою обвинувачені бачили в лівій руці ОСОБА_11 мобільний телефон, при цьому обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував факту заволодіння ним, що також підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , який приблизно через 10 хвилин після вчиненого злочину дзвонив на мобільний телефон ОСОБА_11 , однак той вже був вимкнений, тому суд дійшов обгрунтованого висновку щодо не перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_10 діям ОСОБА_9 щодо заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_11 .

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що під час судового розгляду сторона захисту наполягала на допиті свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , однак вказані свідки допитані не були колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування судового рішення, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що судом неодноразово постановлювались ухвали про привід вказаних свідків, однак відповідно до рапортів працівників поліції їх привід є неможливим в силу похилого віку та за станом здоров`я свідків. При цьому захисником в апеляційній скарзі не наведено, які саме обставини можуть повідомити вказані свідки на спростовування винуватості обвинувачених.

Також посилання захисника ОСОБА_7 на те, що судом було вирішено не досліджувати частину матеріалів справи, а саме: - диск із трафіком телефонних розмов, про існування якого не було відомо потерпілим, про що вони повідомили у судовому засіданні; - диски на а.п. 24, 211 т.2 із невідомою учасникам провадження інформацією є безпідставним, оскільки відповідно до вироку судом досліджено довідку щодо опрацювання технічної інформації мобільних операторів, відповідно до якої телефон ОСОБА_11 29.08.2021 року в період часу з 01:31:17 по 02:09:19 працював з сім-картою мобільного оператора, який належить ОСОБА_11 , а з 10:45:53 29.08.2021 року по 10:10:09 02.09.2021 року - з сім-картою мобільного оператора, який належить ОСОБА_9 (а.п.172 т.4), також слід зазначити, що з матеріалів провадження вбачається, що диск з трафіком телефонних розмов міститься на а.п.212 т.2, а на вказаному захисником а.п.24 т.2 міститься фіскальний чек на годинник, що відповідає опису, складеному слідчим.

Посилання захисника ОСОБА_7 на те, що судом не були досліджені та не надані для ознайомлення учасникам судового провадження речові докази по справі, - є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що слідчим у цьому кримінальному провадженні було винесено постанови про визнання речовими доказами: мобільний телефон «Redmi 7А Matte Black 2 GB ROM», який належить потерпілому ОСОБА_11 (т.2 а.п.38), та спортивний чоловічий наручний годинник Skmei 1155B (т.2 а.п.29), при цьому, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст.357-359 КПК України дослідив наявні в матеріалах письмові докази, в тому числі протоколи огляду вказаних годинника (т.2 а.п.27-28) та мобільного телефону (т.2 а.п.35-37).

Колегія суддів зазначає, що сторона захисту в цьому кримінальному провадженні не була позбавлена процесуальної можливості клопотати про надання речових доказів для огляду. Проте за відсутності такого клопотання з урахуванням ст. 22 КПК України колегія суддів виходить з того, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися таким правом під час розгляду провадження судом першої інстанції, оскільки відповідне клопотання від сторони захисту не надходило, що підтверджується матеріалами провадження.

Також клопотання про надання речового доказу для огляду не було заявлено й під час апеляційного перегляду, а тому не дослідження цих речових доказів безпосередньо в судовому засіданні судом першої інстанції не свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, докази винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 187 КК України перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Вимоги прокурора щодо призначення нового судового розгляду з підстав не встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки суд у вироку послався на висновки експертів №346 від 21.12.2021, №307 від 19.10.2021, однак при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд має навести тільки ті обставини, які встановив суд у відповідності до вимог ст. 91 КПК України є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Колегією суддів встановлено, що викладене судом формулювання обвинувачення відповідає формулюванню обвинувачення, яке міститься у зміненому обвинувальному акті, при цьому як в обвинувальному акті (а.п.1-5 т.1), яке надійшло до суду ще 24.12.2021 року, та і в зміненому обвинувальному акті, у фактичних обставинах, встановлених на досудовому розслідуванні, міститься посилання на висновки експерта №346 від 21.12.2021, №307 від 19.10.2021.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що учасники кримінального провадження під час проведення підготовчого судового засідання судом першої інстанції 21.02.2022 року (а.п.41 т.1) не вказували на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Посилання прокурора на позиції Верховного Суду в постанові від 15.08.2023 року у справі №148/874/23 та Дніпровського апеляційного суду в ухвалі від 06.12.2023 року у справі №204/9472/23 є безпідставним, оскільки у вказаних справах колегіями суддів встановлено, що суди першої інстанції в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначили формулювання обвинувачення, визнаного ним доведеним, навівши замість цього обвинувачення, пред`явлене обвинуваченим органами досудового розслідування.

В цьому провадженні вирок суду відповідає вимогам ч.3 ст.374 КПК України, так як відповідно до вироку суд сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, належним чином мотивував своє рішення, навівши докази обвинувачення, а саме покази допитаних в судовому засіданні потерпілих, свідків, експерта та досліджені судом письмові докази, яким надав відповідну оцінку у їх сукупності, та на підставі яких дійшов висновку про винуватість обвинувачених. Враховуючи наведене, а також те, що інших обставин для призначення нового судового розгляду прокурором не наведено, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ознаками ч.4 ст.187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечний для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та ОСОБА_10 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ч.1 ст.122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому апеляційні скарги прокурора та захисників задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції у вироку послався на мотиви, чому він спростовує позицію обвинувачених, з чим погоджується колегія суддів.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ними кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого та особливо тяжкого злочинів; дані про особи обвинувачених, а саме, що: - ОСОБА_10 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживаннЯ характеризується посередньо; - ОСОБА_9 раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, а також думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченим та відшкодування потерпілому ОСОБА_11 шкоди шляхом повернення працівниками поліції майна; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання - не встановлено, що дає підстави суду вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187, ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна та ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 187, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченим покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Синельниківської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4