1-кп/463/40/13
1-в/465/534/23
У Х В А Л А

судового засідання

22.12.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1

в с т а н о в и в:

Голова ЛПК КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_8 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 17.01.2023 року виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , які застосовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2022 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру з відділення посиленого нагляду на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання та продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 року.

За час проведення комплексних лікувальних заходів, застосування реабілітаційних заходів, стан хворого покращився. В умовах терапевтичного середовища та контрольованого прийому ліків маячні ідеї впливу, відношення редукувались та дезактуалізувались. Галюцинаторну симптоматику, на момент огляду, заперечує, визнає наявність слухових галюцинацій в минулому. В клінічній картині відмічаються зміни в емоційно-вольовій сфері та мисленні,характерні для ендогенного процесу. Про скоєне говорить шкодуючи, розуміючи важкість вчинку. Перебуванням в лікарні обтяжений, цікавиться термінами виписки. Плани на майбутнє формальні. За час перебування у відділенні в поведінці відсутні агресія, афективні коливання, негативізм та небезпека до оточення. Активно асоціальної поведінки не виявляв. Уникав конфліктних ситуацій. Поведінка впорядкована. Інструкції виконує. Режиму відділення дотримувався. Лікування приймав без заперечень. Соціальні зв`язки підтримує з тіткою ОСОБА_9 , яка навідує пацієнта у відділенні. Таким чином, можна допустити про досягнення стану ремісії у пацієнта на даний час

22.11.2023 року гр.. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку: Внаслідок проведеного комплексного медикаментозного лікування, у сукупності із застосуванням соціально-реабілітаційних заходів, спостерігається покращення психічного стану пацієнта. Про скоєне говорить шкодуючи, розуміючи важкість вчинку. Висловлює реалістичні плани на майбутнє. Критика до свого стану та вчиненого правопорушення формальна. Можна допустити про досягнення стану ремісії у пацієнта на даний час. Отже, за своїм психічним станом, а також,беручи до уваги наявність соціальних зв`язків з тіткою та її сім`єю,може бути змінено застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку. У зав`язку чим, просять заяву задоволити.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву на предмет зміни ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просив її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» № 256 від 22.11.2023р., відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що йому стало краще, хоче додому, буде жити з тіткою та буде лікуватись амбулаторно, приймати ліки.

Захисник у судовому засіданні заяву психіатричного закладу підтримав. Просив змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру на надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь та те, що його стан покращення має тимчасовий характер. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

Із 17.01.2023 року у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» виконуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , які застосовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2022 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру з відділення посиленого нагляду на відділення зі звичайним наглядом по місцю проживання та продовжені ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2023 року.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №256 від 22.11.2023 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що внаслідок проведеного комплексного медикаментозного лікування, у сукупності із застосуванням соціально-реабілітаційних заходів, спостерігається покращення психічного стану пацієнта. Про скоєне говорить шкодуючи, розуміючи важкість вчинку. Висловлює реалістичні плани на майбутнє. Критика до свого стану та вчиненого правопорушення формальна. Можна допустити про досягнення стану ремісії у пацієнта на даний час. Отже, за своїм психічним станом, а також, беручи до уваги наявність соціальних зв`язків з тіткою та її сім`єю,може бути змінено застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом на на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядк

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні представником заявника було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного його стану психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів.

Крім цього, на даний час та на час вчинення суспільно суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 продовжує страждати захворюванням. Діагноз: F20.00 Параноїдна шизофренія з безперервним перебігом, в емоційно-вольовим дефектом.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів № 249 від 14.11.2023 відносно ОСОБА_6 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у даному медичному закладі ОСОБА_6 є нетривалим(менше року), а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 носить стабільний та тривалий характер і що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування вдома.

А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду настільки змінився, що він не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Разом з тим, по даній справі відсутні дані щодо місця проживання ОСОБА_6 та з ким у разі зміни йому примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку буде він проживати та хто з близьких осіб зможе впливати на його поведінку. При цьому, суд не бере до уваги подану копію заяви ОСОБА_9 від 10.10.2023 року, оскільки в такій не вказано місце проживання такої особи та не долучені підтверджуючі документи родинних зв`язків із особою, щодо якої вирішується питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, зазначений висновок суду також узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

З огляд на вищезазначене, суд з`ясувавши всі обставини даної заяви, вивчивши долучені документи до такої заяви тазаслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

постановив:

у задоволенні заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 27 грудня 2023 року об 14 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1