ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8159/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/267/23 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2023 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської обл., громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 309 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 17 грудня 2023 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000315 від 18.07.2017 року, про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2023 року, вищевказане клопотання прокурора було задоволено, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 17.12.2023 року. Відмовлено в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу та захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, зазначає про необґрунтованість пред`явленої йому підозри, оскільки суд обмежився лише переліком стандартних підстав для продовження запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості.

Крім того, апелянт вказує на те, що до клопотання не додано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак зміст ухвали суду базується виключно на припущеннях сторони обвинувачення, що за відсутності матеріалів кримінального провадження є недостатнім для прийняття рішення про продовження строку запобіжного заходу.

Також, апелянт зазначає про те, що він вже протягом тривалого часу тримається під вартою, а рішення суду про продовження терміну тримання його під вартою, є порушенням розумних строків такого тримання.

Захисник - адвокат ОСОБА_9 , належним чином був повідомлений про дату , час та місце розгляду провадження, однак до апеляційного суду не прибув, клопотань про вкладення розгляду провадження не подавав. Учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений не заперечували проти розгляду упровадження без участі захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишися на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку запобіжного заходу, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , судовий розгляд кримінального провадження відносно нього не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості, в тому числі, про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані не в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу, судом правильно встановлена наявність ризиків, які зазначені в оскаржуваній ухвалі суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я, в тому числі особливо тяжких, санкція статті, за вчинення яких, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, відповідно до ст. 89 КК України і є таким, що не має судимості, не має роботи та сім`ї. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання проживав та зареєстрований на території, яка на даний час є тимчасово окупованою територією.

Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 , ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2017 року, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, як встановлено під час судового засідання апеляційного суду, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , які до початку повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України, перебували на розгляді Голопристанського районного суду Херсонської до Херсонського міського суду Херсонської області, за підсудністю, не передавались.

Також, як підтвердила прокурор у судовому засідання, вищевказані матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 є втраченими і заходів, передбачених ст. 615 -1 КПК України, щодо їх відновлення прокуратурою не вживалось.

Зважаючи на викладене, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тривалий час (понад 6 років) перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, відсутність у Херсонської міському суді Херсонської області на розгляді матеріалів кримінального провадження №0000315 від 18.07.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та не враховано, що стороною обвинувачення не доведено того, що інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема такий як особисте зобов`язання, не здатний забезпечити в належному обсязі виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків, оскільки тривалий час (біль ніж півтора року) кримінальне провадження не розглядається, матеріалів, які б свідчили про такий ступінь ризиків, що вказує на можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , до суду не надано, тому зазначене свідчить про те, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», у рішенні ЄСПЛ від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», а також правовій позиції, викладеній у рішенні ЄСПЛ від 11 лютого 2021 року у справі «Куроченко та Золотухін проти України», - «не вжиття державою заходів для вирішення справи, зменшення негативних для заявника наслідків у результаті відсутності доступу до матеріалів справи, відсутність ухвалення остаточного рішення є порушенням права на справедливий розгляд справи протягом розумного строку».

Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги наявність введеного на території України воєнного стану, колегія суддів апеляційного суду, виходячи з вимог п. 2 ч.3 ст.407КПК України, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвалу суду скасуванню з ухвалення нової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_7 , скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000315 від 18.07.2017 року.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 309 КК України, у кримінальному провадженні №0000315 від 18.07.2017 року, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 17 грудня 2023 року, з покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою на визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відвідувати тимчасово окуповані території України;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні, окрім, як під час судових засідань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 про те, що в разі невиконання вищевказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити на виконання до ДУ Миколаївський слідчий ізолятор для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних керівників у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12