УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002677 за апеляційною скаргою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 , в частині кваліфікацій його дій та в частині призначення покарання змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за попередньою змовою групою осіб, визнавши його засудженим за ч.1 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство). Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000грн. На підставі ч.5 ст.74 КК України від відбування вказаного покарання звільнити у зв`язку із закінченням встановлених ст.49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68000грн. В іншій частині вирок залишити без змін. У ході апеляційного перегляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 190 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст.190 КК України - у виді обмеження волі на строк 6 місяців,

за ч.2 ст.190 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільні позови потерпілих в частині стягнення з обвинуваченого майнової шкоди: ОСОБА_10 - в сумі 9000 грн., ОСОБА_11 в сумі 9000 грн., ОСОБА_12 в сумі 10000 грн., ОСОБА_13 в сумі 8000 грн., ОСОБА_14 в сумі 8000 грн., ОСОБА_15 в сумі 8000 грн., ОСОБА_16 в сумі 3000 грн., ОСОБА_17 в сумі 3000 грн., ОСОБА_18 в сумі 9000 грн., ОСОБА_19 в сумі 3000 грн., - залишено без задоволення.

Позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн., позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн. - залишено без розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, вважає зазначений вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та в частині призначення покарання незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Пояснює, що диспозицією ч. 1 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). В порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції, попри те, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містить посилання на будь-яких співучасників вказаного кримінального правопорушення, неправильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за епізодом заволодіння шляхом обману у середині травня 2018 року грошовими коштами ОСОБА_10 . Так, суд, вказавши, що ці дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), зазначив, не передбачену цією нормою закону кваліфікуючу ознаку - вчинення правопорушення за попередньою змовою групою осіб. Прокурор вважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

Зауважує, що у цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції, призначаючи покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність. Так, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України судом призначено покарання у виді 6 місяців обмеження волі, що є нижче, ніж встановлений законодавцем мінімальний розмір для даного виду покарання. Крім того, вказує, що відповідно до встановлених судом фактичних обставин кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК ОСОБА_6 вчинено у середині травня 2018 року. Строки давності притягнення до відповідальності за цей проступок, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перервалися 18.02.2019 вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за яке ОСОБА_6 засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019, яким затверджено угоду про примирення та призначено узгоджене обвинуваченим та потерпілим покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн (який сплачено 19.11.2019 відповідно до квитанції № ). Відтак, диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, який становить 3 роки, перервався та закінчився 18.02.2022р. Отже, на момент ухвалення вироку Ленінський районний суд м. Миколаєва, за відсутності клопотання сторони захисту, повинен був звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, не застосовуючи при цьому положення ч. 1 ст. 70 КК України й не призначаючи покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

Не погоджується з призначеним судом за ч. 2 ст. 190 КК України покаранням та рішенням про звільнення від його відбування з випробуванням.

Вважає, що поза увагою суду залишилося те, що обставини вчинення цих злочинів опосередковано спричинили шкоду й авторитету органів місцевого самоврядування, оскільки ОСОБА_6 повідомляв інформацію про те, що він є помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 , який розподіляє путівки до оздоровчих закладів. Звертає увагу, що санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає альтернативні види покарання - від найменш суворого (штрафу) до найбільш суворого (позбавлення волі). Проте суд, у вироку не обґрунтував своїх висновків щодо обрання виду покарання у виді обмеження волі з одночасним звільненням від його відбування з випробуванням. На думку прокурора, призначення покарання у виді обмеження волі у мінімальному для даного виду покарання розмірі із одночасним звільненням від його відбування з випробуванням не сприятиме досягненню превентивної мети покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_6 в середині травня 2018 р., знаходячись по пр. Богоявленському, 42-А в м. Миколаєві, на території заводу «Зоря Машпроект», маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом придбання путівок для оздоровлення у ДП «Український дитячий центр «Молода гвардія» у м. Одесі, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 в сумі 9000 грн., заподіявши останній майнову шкоду на вказану суму.

01.06.2018 р., в період часу з 10.00 год. по 16.00 год., знаходячись по АДРЕСА_2 , в приміщенні дитячої бібліотеки №5, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши ОСОБА_21 недостовірну інформацію, що він працює помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 та має можливість забезпечити дітей путівками до дитячих оздоровчих центрів по заниженим цінам, повторно, під приводом придбання двох таких путівок до ДП «Український дитячий центр «Молода гвардія» у м. Одесі, вартістю по 2000 грн. кожна, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_21 в сумі 4000 грн.

Після чого, 01.06.2018 р., близько 19.40 год., маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував ОСОБА_21 та повідомив недостовірну інформацію, що має можливість забезпечити дітей ще трьома путівками до оздоровчого центру та 02.06.2018 р. близько 09.00 год., повторно, під приводом придбання трьох таких путівок до ДП «Український дитячий центр «Молода гвардія» у м. Одесі, вартістю по 2000 грн. кожна, для ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які погодились на їх придбання, та надавши розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_25 , заволодів перерахованими грошовими коштами потерпілої ОСОБА_21 в сумі 6000 грн., заподіявши останній майнову шкоду на загальну суму 10000 грн.

01.06.2018 р., в період часу з 10.00 год. по 16.00 год., знаходячись по вул. Південній, 52/3 в м. Миколаєві, в приміщенні дитячої бібліотеки №5, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши ОСОБА_26 недостовірну інформацію, що він працює помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 та має можливість забезпечити дітей путівками до дитячих оздоровчих центрів по заниженим цінам, повторно, під приводом придбання однієї такої путівки до ДП «Український дитячий центр «Молода гвардія» у м. Одесі, вартістю 2000 грн., заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_26 в сумі 2000 грн., заподіявши останній майнову шкоду на вказану суму.

01.06.2018 р., в період часу з 10.00 год. по 16.00 год., знаходячись по АДРЕСА_2 , в приміщенні дитячої бібліотеки №5, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши ОСОБА_14 недостовірну інформацію, що він працює помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 та має можливість забезпечити путівками для оздоровлення в санаторії м. Трускавець, повторно, під приводом придбання двох таких путівок, вартістю по 4000 грн. кожна, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_14 в сумі 8000 грн., заподіявши останній майнову шкоду на вказану суму.

02.06.2018 р. о 13.17 год., маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, під приводом придбання двох путівок на оздоровлення в санаторіях м. Трускавець, для ОСОБА_15 , яка про вказану пропозицію дізналася від ОСОБА_14 , та надавши розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_25 , заволодів перерахованими грошовими коштами потерпілої ОСОБА_15 в сумі 8000 грн., заподіявши майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, під приводом придбання двох путівок на оздоровлення в санаторіях м. Трускавець, для ОСОБА_13 , яка про вказану пропозицію дізналася від ОСОБА_14 , та надавши розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_25 , заволодів 03.06.2018 р. о 17.06 год., перерахованими грошовими коштами потерпілої ОСОБА_13 в сумі 4000 грн. та 04.06.2018 р. о 10.17 год., перерахованими грошовими коштами останньої в сумі 4000 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 8000 грн.

11.06.2018 р. близько 19.00 год., перебуваючи по вул. М. Морській, 58 в м. Миколаєві, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши ОСОБА_16 недостовірну інформацію, що він працює помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 та має можливість надати безкоштовні путівки на відпочинок у санаторії «Женева» в м. Трускавець, повторно, під приводом оплати послуг транспортування до вказаного санаторію, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 в сумі 3000 грн. та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_19 в сумі 3000 грн., заподіявши потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_19 майнову шкоду на вказані суми.

12.06.2018 р. у невстановлений час, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, в ході телефонної розмови, повідомив ОСОБА_18 недостовірну інформацію, що він працює помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 та має можливість надати безкоштовну путівку на відпочинок у санаторії «Женева» в м. Трускавець та близько 15.00 год., перебуваючи по АДРЕСА_3 , повторно, під приводом оформлення необхідних документів на відпочинок у вказаному санаторії, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_18 у сумі 3000 грн.

Після чого, 16.06.2018 р., у невстановлений час, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, зателефонував ОСОБА_18 та повідомив недостовірну інформацію, що має можливість надати ще дві безкоштовні путівки на відпочинок у санаторії «Женева» в м. Трускавець та близько 15.00 год., перебуваючи по АДРЕСА_3 , повторно, під приводом оплати послуг транспортування до вказаного санаторію, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_18 у сумі 6000 грн., заподіявши останній майнову шкоду на загальну суму 9000 грн.

20.06.2018 р., у невстановлений час, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, приїхав за адресою: АДРЕСА_4 де повторно, під приводом оплати послуг проїзду до м. Трускавець, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_17 в сумі 3000 грн., заподіявши майнову шкоду на вказану суму.

21.06.2018 р. близько 17.30 год., перебуваючи по АДРЕСА_5 , маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши ОСОБА_27 недостовірну інформацію, що він працює помічником депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_20 та має можливість надати безкоштовну путівку до оздоровчого санаторію м. Трускавець, повторно, під приводом оформлення необхідних документів та оплати послуг проїзду до вказаного санаторію, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_27 в сумі 6000 грн., заподіявши останньому майнову шкоду на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Тобто, обґрунтованість судового рішення полягає у відповідності його висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються у тому числі статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення полягає у співставленні установлених органом досудового розслідування та викладених у формулюванні обвинувачення ознак кримінально-карного діяння та ознак кримінального правопорушення, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Як вбачається з вироку дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)

Диспозицією ч. 1 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

В порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність суд першої інстанції, попри те, що формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містить посилання на будь-яких співучасників вказаного кримінального правопорушення, неправильно кваліфікував дії ОСОБА_6 , зазначивши що вказані дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відтак, як вірно зазначив прокурору в апеляційній скарзі, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню.

У зв`язку з чим, підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується твердження прокурора про те, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при призначені ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.190 КК України, у виді 6 місяців обмеження волі, то воно є слушним.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.1, 190 ч.2 КК України та призначено покарання за ст.190 ч.1 КК України - у виді обмеження волі на строк 6 місяців, за ст.190 ч.2 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 61 КК України, обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог призначив ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 6 місяців, що є нижче, ніж встановлений законодавцем мінімальний розмір для даного виду покарання.

Крім того, суд першої інстанції, не обґрунтував своїх висновків щодо обрання виду покарання ОСОБА_6 у виді обмеження волі, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, відповідно до положень ст. 12 КК України, один із яких є нетяжким злочином, а інший проступком, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування матеріальної шкоди, обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням думки прокурора, висловленої в апеляційній скарзі, який по суті просив пом`якшити покарання ОСОБА_6 , враховуючи вищезазначені обставини, а також ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн, за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 68 000 грн.

Є також слушними доводи прокурора про закінчення строків давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК ОСОБА_6 вчинено у середині травня 2018 року. Строки давності притягнення до відповідальності за цей проступок, відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перервалися 18.02.2019 вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за яке ОСОБА_6 засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.10.2019, яким затверджено угоду про примирення та призначено узгоджене обвинуваченим та потерпілим покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн (який сплачено 19.11.2019 відповідно до квитанції № ).

Відтак, диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, який становить 3 роки, перервався та закінчився 18.02.2022р. Отже, на час ухвалення вироку Ленінський районний суд м. Миколаєва, за відсутності клопотання сторони захисту, повинен був звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, не застосовуючи при цьому положення ч. 1 ст. 70 КК України й не призначаючи покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

З огляду на наведене, існують підстави для зміни вироку, передбачені ст.419 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, за такого вирок суду підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора частковому задоволенню.

Керуючись ст.376, 405,407, 409, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за попередньою змовою групою осіб.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу в сумі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн.

На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування цього покарання у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Пом`якшити ОСОБА_6 покарання, призначене за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в сумі 4000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 68 000 грн. (шістдесят вісім тисяч грн).

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді