КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 11-кп/824/2074/2023 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_15 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року звільнено ОСОБА_9 , ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження щодо них.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині позовних вимог до ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , - залишено без розгляду.

Своє рішення суд мотивував тим, що з дня вчинення інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення минуло п`ять років та перебіг строку давності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, не переривався і не зупинявся, а обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після роз`яснення судом наслідків звільнення з нереабілітуючих підстав, наполягали на звільненні їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а відтак кримінальне провадження щодо них підлягає закриттю, а обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Водночас, звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності є не обґрунтованими, оскільки згідно даних, наявних у матеріалах справи, ОСОБА_7 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0003589 від 01.04.2018, тобто після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року скасувати, постановити нову, якою задовольнити апеляційну скаргу та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, мотивуючи тим, що перебіг давності для притягнення до кримінальної відповідальності станом на 25.10.2022 закінчився, так як за текстом обвинувального акту, що поданий на розгляд суду, події, що інкримінуються ОСОБА_7 , мали місце 23.10.2017. Посилання суду на те, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_7 вчинив новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки дані провадження не об`єднані і не пов`язані одне з одним; обвинувальний вирок не винесений та не є таким, що набрав законної сили.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотань обвинувачених про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою через неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що застосування положень ст. 49 КК України до обвинувачених, у данному випадку є неприпустимим, оскільки існують обставини, передбачні ч. 2 ст. 49 КК України, зокрема щодо ухилення обвинувачених від суду, а відтак підстави для затягування.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали доводи своєї апедяціної скарги, та заперечували щодо апеляційної скарги представника потерпілого; думку прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги захисника та підтримав апеляційну скаргу представника потерпілого, думку представника потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо розгляду справи судом першої інстанції з метою сплину строків, передбачених ст. 49 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Звільнення від кримінальної відповідальності регламентовано розділом ІХ КК України.

Зокрема, порядок та умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності визначено у ст. 49 КК України.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Положення ст. 49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК Українич, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані ним дії вони вчинили 23.10.2017.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 звернулися до суду з клопотанням про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції 04 листопада 2022 постановив ухвалу, якою звільнив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження щодо них.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції, перевіривши передбачені ст. 49 КК України підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності, встановивши відсутність факту умисного вчинення останніми дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, дійшов правильного висновку про необхідність звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 296 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

За наслідками апеляційного перегляду справи доводи представника потерпілого про незаконність звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, оскільки, на його переконання, вони ухилялися від суду протягом тривалого часу, без поважних причин численну кількість разів не прибували у судове засідання, що є підствою для зупинення перебігу строку давності, - судом апеляційної інстанції ретельно перевірялися і свого підтвердження матеріалами кримінального провадження не знайшли.

Зокрема, судом першої інстанції у зв'язку із їх нез`явленням до суду відповідних процесуальних рішень про привід чи розшук не приймалося.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано прийняв рішення про звільнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження і доводи представника потерпілого висновку суду не спростовують.

При цьому, вимоги клопотання захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, суд правильно визнав необґрунтованими, оскільки згідно даних, наявних у матеріалах справи, ОСОБА_7 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0003589 від 01.04.2018, тобто після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Такі висновки суду, на переконання колегії суддів, узгоджуються із положеннями ч. 2 ст. 49 КК України про те, що перебіг давності зупиняється, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення.

Також є законним рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову.

Відповідно до змісту ст. 129 КПК України, суд може прийняти рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру. Суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінальних правопорушень, у разі постановлення ухвали про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закриттям провадження, однак, згідно з ч. 7 ст. 128 КПК України, цивільний позов, який залишено без розгляду, може бути пред`явлений в порядку цивільного судочинства.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності жодним чином не позбавляє потерпілого права та можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства, і таке право суд першої інстанції, залишаючи без розгляду цивільний позов ОСОБА_15 при закритті кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, потерпілому роз`яснив.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_15 про незаконність оскаржуваного судового рішення, - є необґрунтованими, адже не узгоджується із положеннями кримінального і кримінального процесуального закону та спростовуються матеріалами провадження.

За таких обставин, апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_15 - задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_15 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Судді: _______________ ______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4