Справа № 932/4061/21
Провадження № 1-кп/192/14/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000235, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2021 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Ілларіоново Синельниківського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , проходить стажування з 25 вересня 2023 року на посаді менеджера у ТОВ «ВП ЛОГІСТИК», має середню спеціальну освіту, не одружений, громадянин України, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Сторона обвинувачення та ОСОБА_3 під час судового розгляду уклали та надали на затвердження суду Угоду від 29 серпня 2023 року про визнання винуватості за таким обвинуваченням.

ОСОБА_3 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 16 лютого 2021 року, перебуваючи у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці, реалізовуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою особистого вживання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс в особливо великих розмірах, розуміючи та усвідомлюючи в повній мірі протиправність та караність своїх дій, посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, діючи умисно, незаконно придбав з метою особистого вживання без мети подальшого збуту з невстановленого слідством джерела, рослинну речовину зеленого кольору масою не менше ніж 8700,3399 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

З того ж часу, діючи умисно, ОСОБА_3 розпочав незаконно зберігати вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в особливо великих розмірах за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також на території домоволодіння, яке знаходиться у його користуванні, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна маса канабісу, вилучена 16 лютого 2021 року під час проведеного обшуку за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , в перерахунку на висушену речовину становить 7735,9526 г, що відповідно до наказу МОЗ України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» відноситься до особливо великих розмірів.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах без мети збуту.

Крім цього, у невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 16 лютого 2021 року, перебуваючи у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 у невстановлені слідством час та місці, із невстановленого слідством джерела придбав предмет, а саме: ручну короткоствольну вогнепальну зброю, яка є самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9 мм Р.А., виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального (шумового) пістолета «EKOL Gediz-A», калібру 9 mm P.A.K. № НОМЕР_1 .

Після чого, без передбаченого законом дозволу, діючи всупереч п.п. 21, 22 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної зброї, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, ОСОБА_3 незаконно перемістив вказаний пістолет до території домоволодіння, яке перебувало в його користуванні за адресою: АДРЕСА_3 , де став зберігати.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

29 серпня 2023 року між прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 було укладено Угоду про визнання винуватості, яка подана на затвердження суду.

Всі учасники судового провадження вважали, що Угода підлягає затвердженню.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом, затвердженим 19 травня 2021 року прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 (а.с.1-16, т.1) та з обвинувальним актом, затвердженим 22 червня 2023 року прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 (а.с.193-206, т.2), Угодою про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року (а.с.241-248, т.2), вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 11 грудня 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Як з`ясовано з укладеної сторонами Угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 повністю визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України.

Так судом встановлено, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України визнав та надав показання згідно яких приблизно у вересні 2020 року він гуляв з собакою в лісі поблизу с-ща. Вовніги Солонянського району Дніпропетровської області та побачив галявину, на якій росло приблизно 10 кущів коноплі. Він одразу впізнав, що це конопля, оскільки сам періодично вживає наркотичні засоби. Звідки в лісі взялася конопля не знає. Після цього він пішов додому, взяв велосипед та два мішки і зірвав у коноплі все листя, яке вирішив висушити на горищі будинку в с-щі. Вовніги. Після того, як листя просохло протягом 2 тижнів, ОСОБА_3 став вживати його для власних потреб. Більшу частину коноплі він залишив в с-щі. Вовніги, а невелику кількість перевіз у м. Дніпро для власного вживання. Частину коноплі, яку привіз в м. Дніпро, він сховав по різним частинам квартири, оскільки його співмешканка не знала, що він вживає наркотичні засоби. Іноді потайки від неї він брав у неї маленькі сліп-пакети, куди складав траву. Мети збуту не мав.

Разом з тим формулювання обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 309 КК України містить посилання на те, що він придбав наркотичні засоби та зберігав їх за місцем свого проживання в м. Дніпро та в с-щі Вовніги Солонянського району Дніпропетровської області, де такі речовини були знайдені під час проведення обшуків.

В Угоді про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року відсутня кваліфікація дій ОСОБА_3 як перевезення наркотичних засобів в особливо великих розмірах без мети збуту. Тому суд вважає, що формулювання обвинувачення, викладене в Угоді про визнання винуватості в частині придбання обвинуваченим за умови відсутності кваліфікації його дій щодо перевезення є суперечливим, а отже відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Також, ст. 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Частиною 2 ст. 473 КПК України передбачено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Разом з тим в Угоді про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року наслідки її укладення та затвердження, які передбачені положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу для прокурора не вказані. Так, в п. 4 угоди зазначено, що наслідком укладання та затвердження угоди для прокурора та обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України обвинуваченому роз`яснено і зрозумілі.

Разом з тим, п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вказано, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 424 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку: засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди.

Тобто обмеження права прокурора на оскарження вироку не регулюється нормами, які вказані в п. 4 Угоди про визнання винуватостіі, а в тексті Угоди не вказані наслідки її затвердження, які настають для прокурора, що є невідповідністю такої угоди вимогам КПК України.

Також Угода про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року не містить істотні для відповідного кримінального провадження обставини, з урахуванням того, що в обвинувальному акті, затвердженому 19 травня 2021 року прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 та в обвинувальному акті, затвердженому 22 червня 2023 прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , відсутні обставини, які пом`якшують покарання.

Разом з тим, в Угоді про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року вказано, що існує обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Суд зазначає, що наявність такої обставини лише в Угоді про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року є суперечливим, оскільки вказане є істотною для відповідного кримінального провадження обставиною, яка відсутня в обвинувальному акті.

У зв`язку з наведеними недоліками суд вважає, що у зв`язку з тим, що умови Угоди суперечать вимогам КПК України та КК України, тому в її затверджені слід відмовити, а розгляд кримінального провадження продовжити зі стадії, на якій воно було зупинене.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 471, 474, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затверджені Угоди про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року, укладеної між прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0000235, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2021 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263,ч. 3 ст. 309 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1