Справа № 742/502/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/313/24
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Чернігові матеріали судового провадження у кримінальному провадженні № 0001401 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2024 року за результатами підготовчого судового засідання обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29 березня 2024 року та призначено заставу у розмірі 151 400 грн.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання цілодобово або у певний період доби або на інших більш м`який запобіжний захід з покладенням ряду обов`язків.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що судом не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ризики, на які посилається прокурор та визнав підтвердженими суд, є необґрунтовані, сама тяжкість можливого покарання не може стати підставою для обрання найбільш суворого покарання, інші ризики ґрунтуються на припущеннях. Поза увагою суду залишились відомості про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, потреба у лікуванні, наявність постійного місця проживання, за яким він позитивно характеризується, офіційного працевлаштування, що вказує на міцність його соціальних зв`язків та спростовують доводи прокурора про неможливість застосування більш м`яких видів запобіжного заходу.

Від сторони захисту та сторони обвинувачення надійшли заяви про проведення апеляційного розгляду у їх відсутність, тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні відповідно до положень ст. 406 КПК України.

Перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.12.2023 року ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 01.02.2024. На даний час матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді у Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області.

За змістом ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання його під вартою, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

За таких підстав даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого на необґрунтованість заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції, у тому числі і щодо можливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги в частині даних, які позитивно характеризують особу обвинуваченого та стан його здоров`я, хоча й заслуговують на увагу, однак як у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, так і самі по собі без урахування наявності ризиків, у даному випадку не можуть бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, судом обрано альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість його висновків, колегія суддів не вважає слушними.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4