Номер провадження: 11-сс/813/1915/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 13.11.2023, якою в межах к/п №0000891 від 18.08.2022, відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.12.2023 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000891 від 18.08.2022 було задоволено клопотання ст. слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та продовжено відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.12.2023 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням застави, в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 грн. та покладено у разі внесення застави на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності та нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади та ризики, які стали підставою для обрання останнього запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, зокрема ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впивати на свідків в зазначеному кримінальному провадженні, обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, а також тим, що на теперішній час в зазначеному кримінальному провадженні не здійсненні всі необхідні слідчі дії для встановлення обставин кримінальних правопорушень та інших причетних осіб.

Окрім того, слідчий суддя врахувавши процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , його стан здоров`я, сімейний стан, а саме наявність на утриманні двох малолітніх дітей та мати, яка має незадовільний стан здоров`я, вважав за можливе зменшити раніше визначений розмір застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що не погоджується із оскаржуваною ухвалою слідчого судді, вважає її необґрунтованою та незаконною, з огляду на наступне:

- слідчим суддею не були досліджені обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, більш того стороною обвинувачення не було надано жодного доказу на підтвердження їх існування;

- поза увагою слідчого судді та без належного реагування залишилось твердження, наведене слідчим в клопотанні про те, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, разом із цим факт вчинення особою злочину може бути встановлено виключно судом у випадку ухвалення обвинувального вироку, наразі ОСОБА_7 має статус підозрюваного на якого в повній мірі поширюються положення ст. 62 Конституції України;

- слідчим суддею фактично не було досліджено та оголошено жодного доказу на підтвердження наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України;

- слідчим суддею не враховано того, що представник потерпілого відповідно до положень ч. 1 ст. 95 КПК України не є суб`єктом, який може надавати показання, у зв`язку із чим протоколи допитів представників потерпілих адвоката ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_11 є недопустимими доказами, як здобуті у спосіб не встановлений законом;

- слідчим суддею не взято до уваги, що допит в якості свідків нотаріуса ОСОБА_12 , нотаріуса ОСОБА_13 , нотаріуса ОСОБА_14 , адвоката ОСОБА_15 є порушення вимог п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 65 КПК України, що унеможливлює використання їх показань в якості доказів внаслідок їх недопустимості.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Окрім того, захисник ОСОБА_8 просить визнати недопустимими доказами протоколи допиту: представників потерпілих- адвоката ОСОБА_10 від 08.11.2022 та адвоката ОСОБА_11 від 22.05.2023; свідків нотаріусів ОСОБА_12 від 04.01.2023, ОСОБА_13 від 04.01.2023, ОСОБА_14 від 05.07.2023 та адвоката ОСОБА_15 від 19.06.2023.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги та частково дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 199 КПК України передбачено що, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, яка на теперішній час не змінювалась, знайшла своє підтвердження під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 11.10.2023 та було предметом перегляду в апеляційному порядку, з приводу чого Одеським апеляційним судом вже висловлювалась думка щодо обґрунтованості такої підозри в ухвалі від 26.10.2023 (справа №522/16361/23, провадження №11-сс/813/1737/23), апеляційний суд не знаходить підстав для розгляду та надання їй оцінки.

Окрім того, апеляційний суд, звертає увагу захисника ОСОБА_8 на те, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора щодо повідомлення про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

При цьому, апеляційний суд, наголошує на тому, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що досудове розслідування зазначеного к/п ще триває, апеляційний суд, вважає твердження сторони захисту щодо недопустимості доказів, зокрема допитів адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та нотаріусів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 передчасними, та наголошує на тому, що оцінка доказам буде надана під час розгляду провадження по суті.

Проте, аналізуючи оскаржувану ухвалу, вбачається, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст. 370 КПК України та постановив невмотивоване судове рішення.

Так, апеляційний суд погоджується із твердження сторони захисту та зауважує на тому, що слідчий суддя задовольняючи клопотання та продовжуючи стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином своє рішення не обґрунтував, а лише формально послався на існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, відповідно до клопотання слідчого, останній просить продовжити відносно ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, водночас слідчий суддя задовольняючи клопотання слідчого повністю визначає розмір застави 300 прожиткових мінімумів, при цьому жодних чином не обґрунтовує саме такий розмір застави.

Також, колегією суддів встановлено, що ухвалюючи рішення слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого в частині покладених обов`язків на підозрюваного, у разі внесення суми застави, а саме за відсутністю вимоги щодо застосування таких обмежень, слідчий суддя поклав обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, що не відповідає положенням п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Апеляційний суд наголошує, що під час проведення досудового розслідування, зокрема в контексті вирішення питання про застосування запобіжного заходу, на слідчого суддю покладаються особливі повноваження з нагляду та оцінки процесуальної діяльності учасників кримінального провадження і контролю за дотриманням конституційних прав та свобод підозрюваного.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя не дотримався принципу здійснення повноважень у визначених законом межах, фактично перебрав на себе функції сторони обвинувачення, оскільки фактично застосував до підозрюваного обмеження на застосуванні яких сторона обвинувачення не просила, що суперечить не тільки приписам п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, а і базовим принципам здійснення правосуддя та кримінального процесу в цілому.

За таких обставин, враховуючи допущені слідчим суддею істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, пов`язанні із постановленням необґрунтованого, невмотивованого рішення, а також виходу за межі клопотання слідчого та фактично погіршення становища підозрюваного, апеляційний суд доходить до висновку про існування підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання.

Так, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування доведено, що в зазначеному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, а також тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.

Окрім того, в зазначеному кримінальному провадженні не відпав та продовжує існувати доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливий незаконний вплив підозрюваного на свідків, потерпілих та інших підозрюваних в зазначеному кримінальному провадженні, який обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_7 неодноразово телефонував та надсилав СМС повідомлення свідку ОСОБА_16 (т. 1, а.с. 153-156), яка є матір`ю інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з метою впливу на останніх.

Також, з огляду на кількість інкримінованих ОСОБА_7 епізодів злочинів, які вчинялися їм на протязі тривалого часу, а також на те, що останній є організатором, колегія суддів вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні також продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом із цим, в судовому засіданні апеляційного суду, підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що стан його здоров`я значно погіршився, проте останній повідомив, що йому надається медична допомога в умовах попереднього ув`язнення, при цьому, будь-яких доказів, які б свідчили про критичний стан підозрюваного та вказували на обставини, які відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України виключають можливість застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів доходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Водночас, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту щодо безпідставного зазначення слідчим у клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, те що « ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин», в той час як останній має лише статус підозрюваного, при цьому апеляційний суд звертає увагу органу досудового розслідування, що факт вчинення особою злочину встановлюється виключно судом.

Проте, зазначена вище обставина не впливає на вирішення клопотання слідчого щодо необхідності продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, відповідно до клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просить визначити підозрюваному заставу у розмірі 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Так, абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначені розміру застави, апеляційний суд враховує обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які полягають у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинених групою осіб з використанням завідомо підроблених документів, в особливо великих розмірів, майновий та сімейний стан підозрюваного, який є директором ТОВ «Адвокатська група про стягнення боргів та компенсації збитків «СПРАВЕДЛИВІСТЬ», а також існування зазначених вище ризиків.

Водночас, колегія суддів враховує також, те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.10.2023 було частково задоволено апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , скасовано ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 11.10.2023, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням у разі внесення застави відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Так, враховуючи те, що з моменту визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави, останній її не вніс, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зменшення її розміру, а саме визначити заставу у межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, задля забезпечення альтернативності запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді, як постановленої із істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, із постановленням нової про часткове задоволення клопотання слідчого, продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, з покладенням у разі її внесення відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 13.11.2023, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.12.2023 включно, із визначенням розміру застави у сумі 805 200 грн. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання ст. слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 15.12.2023.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 грн.

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 29.11.2023, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти та покласти на нього строком до 15.12.2023 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими особами визначеними слідчим або прокурором в зазначеному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 та заставодавцю, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4