1Справа № 335/2819/23 1-кп/335/551/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в умовах дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, що був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ), кримінальне провадження № 0000036 від 14.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, такого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2023, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на сходах між першим та другим поверхом під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , в ході усного конфлікту, що виник між ним та ОСОБА_6 на грунті раптовим неприязних відносин, діючи з прямим умислом на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, наніс останній два удари кулаком лівої руки в праву половину обличчя, в скроневу та щічну ділянку, потім кулаком правої руки наніс два удари в ліве плече та лівий бік поверхні тулуба, а також один удар кулаком правої руки в нижню частину щелепи, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у виді синця з набряком м`яких тканин, внутрішньошкірними крововиливами і саднами у правій скроневій половині обличчя, білявушній, щічній ділянках, в проекції нижньої щелепи праворуч, синці в ділянці лівого плеча, лівої бокової поверхні тулуба, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування вказане діяння ОСОБА_4 кваліфіковане за ч. 1 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження.

Судовий розгляд був проведений в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Пояснив, що між ним та потерпілою ОСОБА_6 наприкінці лютого 2023 виник конфлікт на ґрунті того, що він робив ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , в процесі чого в під`їзді протягом певного часу знаходилось сміття та квіти з вказаної квартири. Потерпілій це не подобалось і вона висловлювала ОСОБА_4 претензії з приводу цього. Наприкінці лютого 2023 обвинувачений переніс операцію на спині, у звязку з чим йому було важко ходити. Вдень 09.03.2023 він їздив по місту в особистих справах, і близько 15 год. 00 хв. повернувся додому. Біля під`їзду свого будинку він випадково зустрів ОСОБА_6 (у якої в руках не було ніяких сумок) та в іронічній формі звернувся до неї з питанням щодо квітів у під`їзді, після чого зайшов до під`їзду. За ним зайшла ОСОБА_6 , та, знаходячись позаду обвинуваченого перед сходами, що вели на перший поверх, схопила його за куртку та почала трясти. Від таких дій ОСОБА_6 обвинувачений ледве не впав, схопився лівою рукою за перила, а правою рукою намагався відмахнутись від ОСОБА_6 , в процесі чого, можливо, влучив рукою по її обличчю, але куди саме не знає. При цьому ОСОБА_6 його не відпускала, у зв`язку з чим він, намагаючись від неї відірватись, піднявся на площадку першого поверху, де знаходилась його квартира. В цей час з його квартири на крики ОСОБА_6 «убивают» вийшла його матір, ОСОБА_10 , однак він почав далі підніматись вище, і зупинився на площадці сходин між першим та другим поверхом, де все і закінчилось. Сам він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не спричиняв, і вважає, що їх спричинив її чоловік ОСОБА_11 , з яким у потерпілої постійні скандали.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, вона поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю взаємоузгоджених належних та допустимих доказів, досліджених під час судового розгляду.

Так, з показань допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 судом встановлено, що вона проживає за адресою АДРЕСА_4 , разом з чоловіком. Вдень 09.03.2023, а саме близько 14 год. 00 хв., вона поверталась додому, несучи в кожній руці по сумці з продуктами. Коли вона зайшла у свій під`їзд і почала підніматись сходами до своєї квартири, яка знаходиться на третьому поверсі, на площадці першого поверху стояли та розмовляли її сусідки по під`їзду ОСОБА_12 та мати ОСОБА_4 . В цей час за нею у під`їзд зайшов ОСОБА_4 . Наздогнавши потерпілу на площадці між першим та другим поверхом, ОСОБА_4 , висловивши до неї претензії, природу яких вона пояснити не може, почав її бити, нанісши удари по голові та тілу, а саме: один удар кулаком лівої руки в праву сторону обличчя, в область виска, один удар кулаком лівої руки в праву щелепу, один удар правою рукою в ліву частину ребер, один удар правою рукою у ліве плече, один удар в тулуб в область нирки. При цьому на вимоги з боку потерпілої відійти ОСОБА_4 не відреагував. Сама потерпіла будь-яких дій щодо самозахисту не могла вжити, оскільки тримала в руках сумки з продуктами харчування. Від вказаних ударів у потерпілої опухла щока, виникла гематома, синець на тулубі, сильний забій. Свої дії ОСОБА_4 припинив лише після того, як у під`їзд вийшов з квартири чоловік потерпілої, ОСОБА_11 , якого покликала сусідка ОСОБА_12 , що в цей час також перебувала у під`їзді, бачила всю подію та змогла пробігти повз потерпілу та обвинуваченого на третій поверх. При цьому, після того, як чоловік потерпілої ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_4 з вимогою припинити його дії по відношенню до потерпілої, обвинувачений піднявся на третій поверх, погнавшись за свідком ОСОБА_12 , яка в цей час забігла до квартири ОСОБА_13 . ОСОБА_4 намагався також забігти до вказаної квартири, однак був зупинений чоловіком потерпілої, після чого обвинувачений покинув місце події. Потерпіла після цього піднялась до своєї квартири та викликала працівників поліції та швидку допомогу. Мотиви вчинку обвинуваченого потерпіла чітко пояснити не може, відносини з обвинуваченим охарактеризувала як нейтральні, хоча в минулому робила йому зауваження з приводу залишення ним у під`їзді недопалків.

З показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 судом встановлено, що точного дня події вона не пам`ятає, але пам`ятає, що це було у березні 2023 року. Близько 14 год. 00 хв. вона знаходилась на площадці першого поверху четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає. Свідок розмовляла з матір`ю ОСОБА_4 , яка також проживає у вказаному під`їзді. В цей час до під`їзду зайшла ОСОБА_6 , яка несла в руках сумки, та почала підніматись до своєї квартири на третьому поверсі. За нею у під`їзд зайшов ОСОБА_4 , який змусив свою матір зайти до їх квартири, а сам, підійшовши до ОСОБА_6 , яка в цей час дійшла до площадки між першим та другим поверхом, почав висловлювати їй якісь претензії та бити. Особисто свідок чітко побачила лише один удар лівою рукою у праву частину тулубу потерпілої. Свідок піднялась до квартири ОСОБА_14 та покликала чоловіка потерпілої, який вийшов до під`їзду та звернувся до ОСОБА_4 з вимогою припинити свої дії. У відповідь ОСОБА_4 відійшов від ОСОБА_6 , але потім піднявся на третій поверх та намагався проникнути до квартири ОСОБА_13 , оскільки хотів щось від свідка ОСОБА_15 , однак ОСОБА_11 його зупинився. Після цього свідок ОСОБА_12 також бачила, що у потерпілої ОСОБА_6 вся щока була червоною.

З показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 судом встановлено, що він є чоловіком потерпілої. Вдень 09.03.2023, близько 14 год. 00 хв. він знаходився один у своїй квартирі за адресою АДРЕСА_4 , що у четвертому під`їзді на третьому поверсі. В цей час до нього прийшла сусідка ОСОБА_12 , та повідомила, що його дружину ОСОБА_6 б`ють. Дізнавшись про це, свідок вийшов до під`їзду та побачив, що ОСОБА_4 б`є ОСОБА_6 «як боксер грушу», а саме наносячи удари кулаками по обличчю та тулубу. Побачивши ОСОБА_11 , обвинувачений припинив свої дії та побіг вниз. Свідок у цей час забрав сумки у потерпілої та повернувся до квартири. Через незначний проміжок часу ОСОБА_4 піднявся на третій поверх та намагався зайти до квартири ОСОБА_13 , оскільки шукав свідка ОСОБА_12 , яка в цей час також зайшла до квартир ОСОБА_13 . При цьому свідок ОСОБА_16 почув від ОСОБА_4 запах алкоголю. Коли ці події припинились, потерпіла викликала поліцію і швидку допомогу. При цьому у неї були помітні зовнішні тілесні ушкодження на обличчі та тулубі. Також свідок пояснив, що між його дружиною, потерпілою ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , існували конфліктні відносини на ґрунті того, що потерпіла раніше робила обвинуваченому зауваження з приводу залишення останнім недопалків у під`їзді.

З показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 судом встановлено, що він є сином потерпілої ОСОБА_6 та перебуває на військовій службі, знаходиться у зоні активних бойових дій, у зв`язку з чим не був безпосереднім очевидцем конфлікту між потерпілою та ОСОБА_4 . В один із днів після 09.03.2023 він подзвонив матері, яка розповіла про те, що сталося. До цього до обвинуваченого не було жодних претензій чи питань з приводу неналежної поведінки. Також свідок пояснив, що з обвинуваченим особисто не знайомий, але бачив його таким, що виконував роботи, які потребують фізичного навантаження, а також свідку відомо, що обвинувачений був раніше помічений із запахом алкоголю.

З досліджених в судовому засіданні протоколів проведення слідчих експериментів, проведених 25.03.2023 за участю, відповідно, потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , судом встановлено, що в ході цих слідчих дій вказані особи, знаходячись на місці події, а саме на площадці між першим та другим поверхом четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , надали пояснення та за допомогою статиста показали їх конкретне розташування на місці події, а також механізм нанесення ОСОБА_4 ударів по обличчю та тулубу потерпілої, і надані потерпілою та свідком відомості істотно не суперечать показанням, які вони надали під час допиту в суді.

З досліджених в судовому засіданні фотографій, які 14.03.2023 надійшли поштою до органу досудового розслідування від потерпілої ОСОБА_6 , і які постановою слідчого від 14.03.2023 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, судом встановлено, що на одній з цих фотографій міститься обличчя жінки, схожої на потерпілу ОСОБА_6 , на щоці та в області виску якої маються садна та подряпини. На зворотньому боці цієї фотографії міститься запис «09.03.2023». На другій фотографії міститься зображення передньої жіночого передпліччя з великим синцем на ньому, а на зворотному боці міститься запис «Рука. 09.03.2023». На третій фотографії міститься зображення синця та садна на людському тілі, але воно не містить чіткої та вичерпної інформації про особу, тіло якої сфотографовано, а також про локалізацію ушкоджень, зафіксованих на фотознімку. На зворотному боці цієї фотографії міститься запис «Ребро левое. 09.03.2023».

З дослідженого судом Висновку експерта № 395п, складеного за результатами судово-медичної експертизи, що проводилась в період часу з 15.03.2023 по 21.03.2023, судом встановлено, що 10.03.2023 за зверненням ОСОБА_6 був складений Висновок спеціаліста № 366с за результатами огляду потерпілої у неї було виявлено такі ушкодження: на правій половині обличчя в скроневій, білявушній, щічній ділянках, в проекції нижньої щелепи праворуч синець з набряком м`яких тканин невизначеної форми, багряний, розмірами 10x4- 10см, у нижній частині якого два внутрішньо-шкірних крововиливи, червоних, смугастих, горизонтально-орієнтованих, розмірами 3x0,8см, 2,5x0,6см, в середніх частинах, яких по одному садну лінійному, з червоною запалою поверхнею, розмірами по 1x0,1см. В ділянці лівого пледа у нижній третині по задній зовнішній поверхні 2 синці невизначеної і овальної форми, багряно-синюшні, розмірами 6х2-4см, 5x3см. Потерпіла відмічала болючість в ділянці грудної клітки (в проекції грудини) по середній лінії у верхній і середній третинах, колір шкірних покривів не був змінений.

Під час огляду потерпілої ОСОБА_6 15.03.2023 (для проведенні судово-медичної експертизи) у неї були виявлені такі ушкодження: на правій половині обличчя в скроневій, щічній ділянках і в проекції нижньої щелепи праворуч синець невизначеної форми, розмірами 6x9см, у нижній частині якого два внутрішньо-шкірних крововиливи, смугастих, горизонтально-орієнтованих, розмірами 2x0,5см, 2x0,4см. В ділянці лівого плеча у нижній третині по задній зовнішній поверхні один синець невизначеної форми, розмірами 8x6см. На лівій боковій поверхні тулуба по умовно проведеним пахвинним лініям на рівні поперекових хребців - три синці, округлої і овальної форми, розмірами 6x2см, 2x1см, 2,5x1см. Вищезазначені синці жовто-зеленого кольору з фіолетовим відтінком в центральних частинах.

Відповідно до вказаного Висновку експерта № 395п, синець з набряком м`яких тканин, внутрішньошкірними крововиливами і саднами на правій половині обличчя в скроневій, білявушній, щічній ділянках, в проекції нижньої щелепи праворуч, синці в ділянці лівого плеча, лівої бокової поверхні тулуба у ОСОБА_6 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, утворилися від дії тупого предмету, а давність їх утворення не суперечить терміну, на який вказує потерпіла.

Крім того, судом встановлено, що з урахуванням пояснень, які надали потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_12 під час слідчих експериментів, проведених за їх участю 25.03.2023, в подальшому було проведено дві додаткові комісійні судово-медичні експертизи.

Так, відповідно до Висновку № 466/к від 29.03.2023, при порівнянні механізму спричинення ушкоджень, вказаного потерпілою ОСОБА_6 під час слідчого експерименту 25.03.2023, з тілесними ушкодженнями, зафіксованими у Висновку експерта № 395/п від 15.03.2023, експертною комісією встановлено співпадіння за локалізацією травматичних впливів з локалізацією травмованих ділянок, характеру тілесних ушкоджень з характером предмету (кулаки рук діють та тіло як тупий предмет). При цьому, незважаючи на незначну розбіжність між кількістю травматичних впливів (п`ять) з кількістю виявлених ушкоджень (шість), експерта комісія дійшла висновку, що утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6 за механізмом, який вона описала під час слідчого експерименту, - не виключається.

Відповідно до Висновку № 488/к від 13.04.2023, при порівнянні механізму спричинення ушкоджень, вказаного свідком ОСОБА_12 під час слідчого експерименту 25.03.2023, з тілесними ушкодженнями, зафіксованими у Висновку експерта № 395/п від 15.03.2023, експертною комісією встановлено співпадіння за локалізацією травматичних впливів з локалізацією травмованих ділянок, характеру тілесних ушкоджень з характером предмету (кулаки рук діють та тіло як тупий предмет). При цьому, незважаючи на незначну розбіжність між кількістю травматичних впливів (п`ять) з кількістю виявлених ушкоджень (шість), експерта комісія дійшла висновку, що утворення частини тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_6 за механізмом, який описала свідок ОСОБА_12 під час слідчого експерименту, - не виключається.

Судом також були досліджені докази, надані стороною захисту.

Так, в судовому засіданні були допитані свідки захисту ОСОБА_10 (матір обвинуваченого), ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_10 надала суду показання про те, що конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 стався у другій половині дня. Вона, свідок, знаходилась у квартирі АДРЕСА_3 , потім почула крики ОСОБА_6 у під`їзді, стук у двері, та вийшла з квартири. У під`їзді вона побачила, як ОСОБА_6 заскочила у під`їзд, де вже перебував ОСОБА_4 , та схопила його за куртку, а обвинувачений від неї відмахувався. При цьому свідок не бачила, щоб ОСОБА_4 наносив удари потерпілій. Почався конфлікт між ними на першому поверсі, а в процесі вони перемістились на площадку між першим та другим поверхом. В ході конфлікту у підїзд також виходили сусідка на ім`я ОСОБА_21 та сусідка ОСОБА_12 , а також було чутно голос ОСОБА_11 , однак свідок ОСОБА_10 його не бачила.

Свідок ОСОБА_18 надала суду показання про те, що в день, коли стався конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вона (свідок) у другій половині дня поверталась додому від лікаря. Заїхавши у двір будинку, вона побачила ОСОБА_6 , яка заходила у свій під`їзд без сумок. Як і коли зайшов у під`їзд ОСОБА_4 , свідок не бачила. Що було далі, свідку невідомо, очевидцем самого конфлікту вона не була. В подальшому зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_6 свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_19 надала суду показання про те, що вона разом із своєю сестрою, свідком ОСОБА_18 , заїхали у двір будинку, і при цьому вона побачила, як у четвертий під`їзд зайшов ОСОБА_4 , а за ним забігла ОСОБА_6 , в руках у якої не було ніяких сумок. Що було далі, свідок не бачила.

Свідок ОСОБА_20 надав суду показання про те, що у другій половині дні він повертався до додому з магазина, і бачив, як у четвертий під`їзд зайшов ОСОБА_4 , а за ним забігла ОСОБА_6 . Коли свідок проходив повз двері під`їзду, то чув крики, але до під`їзду не зайшов, бо не хотів мати справу з ОСОБА_6 .

Крім того, всі свідки зі сторони захисту підкреслили, що ОСОБА_6 є конфліктною особою, яка постійно свариться із сусідами, часто і безпідставно викликає працівників поліції, схильна до вживання грубої та нецензурної лексики, має погану репутацію серед мешканців будинку.

Також всі свідки захисту підкреслювали, що незадовго до конфлікту з ОСОБА_6 , який стався 09.03.2023, обвинувачений ОСОБА_4 переніс операцію, після чого з трудом пересувався, кульгав, за зовнішніми ознаками був явно не здатний до активних фізичних рухів.

Судом також були досліджені надані стороною захисту письмові докази, а саме: копія Виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2394/298, складеної 03.03.2023 лікарем Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, копія висновку лікаря Медичного центру «Юнімед» за результатами магнітно-резонансної томографії попереково-крижового хребта ОСОБА_4 від 16.02.2023 з додатком у виді фотознімків.

Зокрема, відповідно до Виписки № 2394/298, ОСОБА_4 з 20.02.2023 по 03.03.2023 перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом «ДДПП поперекового відділу хребта, грижа диску L4-L5, радикулопатія L5 праворуч, больовий синдром, м`язово-тонічний синдром». Також відповідно до вказаної виписки, 21.02.2023 ОСОБА_4 переніс операцію «мікродискектомія L4-L5 праворуч», після чого радикулопатія частково регресувала. Був виписаний з незначним покращенням для подальшого реабілітаційного лікування. ОСОБА_4 було рекомендовано фізіотерапію, масаж, ЛФК, спостереження невролога, обмеження фізичного навантаження.

На підставі цієї Виписки сторона захисту посилалась на те, що через вказане захворювання і поганий стан здоров`я після перенесеної операції за два тижні до події 09.03.2023 ОСОБА_4 був фізично неспроможний заподіяти ОСОБА_6 тілесні ушкодження, у яких він обвинувачується.

Однак з такими доводами суд не погоджується.

Як випливає із загальнодоступних джерел, радикулопатія це запалення корінців спинномозкових нервів у людини (інша застаріла назва захворювання - радикуліт). Мікродискектомія - це сучасна, малоінвазивна операція на хребті, при міжхребцевих грижах, при якій виконується часткове або повне видалення грижового випинання (пульпозное ядро), що звільняє нервові корінці від здавлення в області поперекового відділу хребта.

Таким чином, ані діагностоване у ОСОБА_4 захворювання, ані отримане ним лікування, не були пов`язані з порушенням функцій м`язів, які відповідають за рухи верхніх кінцівок.

Клопотань про проведення експертного дослідження або надання висновку спеціаліста щодо можливого впливу вказаного захворювання на здатність ОСОБА_4 нанести удари, в яких він обвинувачується, учасниками кримінального провадження заявлено не було.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про те, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного захворювання не спростовує показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо факту спричинення тілесних ушкоджень саме обвинуваченим.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 і свідок захисту ОСОБА_10 у своїх показаннях вказували, що незадовго до 09.03.2023 ОСОБА_4 займався виконанням ремонтних робіт, що вказує на задовільний стан його здоров`я.

Суд також критично оцінює показання свідків зі сторони захисту, оскільки вони також не спростовують докази обвинувачення, є поверхневими та суперечливими, а в деяких деталях явно упередженими.

Так, свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 взагалі не були безпосередніми очевидцями події 09.03.2023, а їх показання фактично зводяться до нібито спостерігання за тим, хто і в якому порядку заходів до під`їзду, в якому стався конфлікт між обвинуваченим та потерпілою. При цьому кожен свідок, незважаючи на те, що відповідне питання перед ними не порушувалось, вважали за необхідне особливо підкреслити, що ОСОБА_6 зайшла до під`їзду до ОСОБА_4 , і що в руках у неї не було сумок. Також кожен свідок вважав за необхідне надати потерпілій ОСОБА_6 негативну особисту характеристику, а свідок ОСОБА_18 заявила, що вранці того дня, коли відбувався її допит в судовому засіданні, у неї з ОСОБА_6 стався особистий конфлікт.

Свідок ОСОБА_10 під час надання показань та відповідей під час допиту в судовому засіданні постійно намагалась ухилитись від надання конкретних відповідей, не розуміючи або вдаючи, що не розуміє питань учасників кримінального провадження, плуталась у показаннях щодо послідовності вчинків учасників події 09.03.2023. Зокрема, свідок заявила, що спочатку почула у під`їзді крики ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вийшла до під`їзду, але водночас з її показань випливає, що ОСОБА_6 зайшла до під`їзду вже після того, як свідок вийшла на площадку, а ОСОБА_4 вже знаходився у під`їзді.

Таким чином, як кожен окремо, так і в сукупності, докази сторони захисту жодним чином не спростовують доказів, наданих стороною обвинувачення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд також оцінює критично, оскільки вони вочевидь спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене діяння.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості окремих доказів та істотних та неусунутих суперечностей між ними.

Так, сторона захисту вважає недопустимим протокол слідчого експерименту від 25.03.2023 за участю з потерпілою ОСОБА_6 з тих підстав, що він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 104 КПК України, оскільки в ньому відсутні відомості про технічний пристрій, за допомогою якого здійснювалась фіксація проведення цієї слідчої дії, а показання допитаних під час судового розгляду дізнавача ОСОБА_22 та понятого ОСОБА_23 не усунули цієї прогалини, оскільки дізнавач ОСОБА_22 не зміг згадати ідентифікаційні відомості про відеокамеру, яка була застосована під час цієї слідчої дії, а свідок ОСОБА_23 стверджував, що зйомку здійснював безпосередньо дізнавач.

Як наслідок, сторона захисту вважала також недопустимим доказом Висновок судово-медичної експертизи № 466/к від 29.03.2023, який був складений на підставі показань потерпілої ОСОБА_6 , зафіксованих під час вказаного слідчого експерименту. Крім того, на думку сторони захисту, цей висновок не може бути взятий до уваги, оскільки в ньому зазначено, що експерти використовували фототаблицю, якої насправді не існувало.

Оцінюючи ці доводи сторони захисту, суд погоджується з тим, що під час фіксації проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 від 25.03.2023 дії сторони обвинувачення не повною мірою відповідали вимогам ст. ст. 104, 105 КПК України, а саме: у протоколі відсутня вказівка про застосування відеокамери під час фіксації слідчої дії та по її технічні характеристики, не зазначено особу, яка безпосередньо здійснювала відеозапис (хоча із самого відеозапису випливає, що його здійснював не дізнавач), оптичний носій з відеозаписом оформлений не додатком до протоколу слідчого експерименту, а окремо визнаний речовим доказом, відеозапис після закінчення слідчого експерименту учасникам цієї слідчої дії не демонструвався. Це підтверджується як змістом самого протоколу, так і показаннями дізнавача ОСОБА_22 .

На переконання суду, порушення вимог КПК України під час проведення слідчої дії та її фіксації може тягти недопустимість відповідного доказу лише у разі, коли такі порушення вплинули на достовірність такого доказу, через що він не може бути як такий або в сукупності свідчити про той чи інший факт, або відсутність такого факту.

Однак в даному випадку неналежне виконання дізнавачем відповідних вимог ст. ст. 104, 105 КПК України не призвело до порушення прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, і не вплинуло на достовірність показань потерпілої ОСОБА_6 , які вона надала під час цієї слідчої дії. Зокрема, у протоколі безпосередньо письмово викладений опис ударів, про які ОСОБА_6 розповіла під час цього слідчого експерименту, цей словесний опис відповідає опису, зафіксованому за допомогою відеозапису, і він не суперечить показанням потерпілої ОСОБА_6 , які вона надала під час судового розгляду.

Як наслідок, суд не вбачає підстав і для визнання недопустимим Висновку судово-медичної експертизи № 466/к від 29.03.2023 лише з тих підстав, що він обґрунтований показаннями потерпілої ОСОБА_6 , наданими під час вказаного слідчого експерименту. Не впливає на достовірність цього Висновку й посилання в ньому на фототаблиці №№ 1-5, додані до протоколу слідчого експерименту. Так, дізнавач ОСОБА_22 під час допиту впевнено підтвердив, що фотозйомка під час цього слідчого експерименту не проводилась. Крім того, допитана під час судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_24 також не змогла підтвердити, що на дослідження находили фототаблиці. Однак водночас з вказаного Висновку не випливає, що експертна комісія надала відповіді, поставлені на дослідження, ґрунтуючись на фототаблицях. Навпаки, у підсумках Висновку міститься посилання лише на протокол слідчого експерименту та відеозапис цієї слідчої дії.

Крім того, сторона захисту вважала, що виявлені під час судового розгляду суперечності між доказами породжують сумнів у винуватості ОСОБА_4 , які мають тлумачитись на його користь і є підставою для ухвалення виправдувального вироку: що ОСОБА_4 за станом здоров`я не мав можливості швидко пересуватись і обігнати потерпілу на сходинах, що ширина сходів у під`їзді не дозволяє розминутись двом особам, що ширина площадки між сходинами не дозволяла свідку ОСОБА_12 пробігти повз обвинуваченого та потерпілу, не штовхнувши їх, що показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 щодо взаємного розташування потерпілої і обвинуваченого під час конфлікту непослідовні, що між конфліктом та викликом поліції й фіксацією тілесних ушкоджень минуло від півгодини до години, протягом яких тілесні ушкодження на тілі потерпілої могли утворитись не від дій ОСОБА_4 .

Однак з такими доводами сторони захисту суд також не погоджується, оскільки вони стосуються обставин, які не можуть істотно вплинути на висновок про наявність чи відсутність в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, і ці суперечності жодним не спростовують показання потерпілої ОСОБА_6 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, надала чіткі, несуперечливі та послідовні показання про те, що саме ОСОБА_4 завдав їй тілесні ушкодження, вказавши при цьому час, місце та механізм їх заподіяння. У зв`язку з цим для кримінально-правової кваліфікації діяння ОСОБА_4 не має істотного значення, хто з них першим зайшов до під`їзду, хто з них з якою швидкістю рухався, яка ширина сходин, як саме вони опинились на площадці між сходинами між першим та другим поверхом тощо.

Доказів того, що в період часу між конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, самого факту якого обвинувачений не заперечував, та приїздом поліції і швидкої допомоги, тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитись внаслідок інших причин, ніж ті, що покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 , - суду надано не було.

Навпаки, допитана під час судового розгляду судово-медичний експерт ОСОБА_24 підтвердила правильність висновків судово-медичної експертизи, складених за її участю, щодо того, що у потерпілої дійсно були виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитись за обставин і за давністю, на які вона вказує. При цьому різниця між кількістю ударів та кількістю тілесних ушкоджень не обов`язково може свідчити про недостовірність показань, оскільки один удар може полягати у здійсненні декількох травматичних впливів і тягти декілька тілесних ушкоджень (наприклад, якщо при ударі кулаком контакт з поверхнею, яка зазнає удару, відбувається кістками пальців). Більше того, залежно від фізіологічних особливостей тканин потерпілої особи синці здатні із спливом часу мігрувати (змінювати розташування), зливатись між собою, або розділятись.

Таким чином, доводи сторони захисту суд відхиляє як необґрунтовані і надумані.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує вчинене ним діяння за ч. 1 ст. 125 КК України як легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись приписами ст. ст. 65-66 КК України, враховує те, що діяння обвинуваченого є кримінальним проступком, обвинувачений раніше не судимий, вину не визнав навіть під тиском досліджених судом доказів, за станом здоров`я під наглядом у психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та (або) обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено. При цьому суд, будучи пов`язаний межами судового розгляду, позбавлений можливості врахувати похилий вік потерпілої як обставину, що обтяжує покарання, оскільки вона такою не зазначена в обвинувальному акті.

Потерпіла наполягала на покаранні обвинуваченого відповідно до закону.

Суд враховує, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим призначення покарання у виді виправних робіт є неможливим. Призначення покарання у виді громадських робіт також є неможливим через те, що характер таких робіт визначається не судом, і станом на час ухвалення вироку у суду відсутні підстави вважати, що виконання таких робіт не зашкодить здоров`ю обвинуваченого.

З огляду на це, суд вважає, що характеру вчиненого обвинуваченим діяння буде відповідати покарання у виді штрафу в максимально можливому розмірі.

Засоби забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити за правилами, передбаченими ст. 100 КПК України.

Вирішуючи по суті заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов, суд виходить з такого.

ОСОБА_6 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 компенсацію завданої їй моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою послуг спеціаліста, в розмірі 662,30 грн.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В обґрунтування вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 662,30 грн. потерпіла послалась на те, що вона полягає у понесених нею витратах на отримання висновку спеціаліста щодо характеру та ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень.

На підтвердження цього факту потерпіла надання копію фіскального чеку від 10.03.2023 про сплату на користь КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» вказаної суми.

Відтак, суд вважає цивільний позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню.

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди потерпіла послалась на те, що внаслідок діяння обвинуваченого вона зазнала душевних, емоційних, моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями, пов`язаними з отриманими тілесними ушкодженнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню, те, що будь-якій людині в силу її природи властиво переживати душевні страждання через порушення особистої недоторканості, відчуття фізичного болю, усвідомлення наявності тілесних ушкоджень та їх наслідків. Не є виключенням з цього правила й потерпіла ОСОБА_6 , яка вочевидь зазнала душевних страждань у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень на обличчі, і взагалі посяганням на її особисту недоторканість, приниженням її честі і гідності як жінки.

Разом з цим, беручи до уваги досить глибокий характер та значний обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, про що вказують її показання, характер та локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень на її обличчі та тілі, самий той факт, що потерпіла є жінкою похилого віку, суд вважає заявлений потерпілим розмір компенсації моральної шкоди обґрунтованим частково, а саме в межах 15000,00 грн.

Також суд вважає обґрунтованою вимогу потерпілої покласти на обвинуваченого витрати, понесені потерпілим на оплату правової допомоги його представника адвоката ОСОБА_7 , оскільки ці вимоги узгоджуються із змістом ч. 1 ст. 124 КПК України, а витрати підтверджуються наданими потерпілим документами, - договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт, квитанцією про сплату потерпілим на користь адвоката ОСОБА_7 суми в розмірі 7000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 9 128, 369, 373-376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 662,30 грн. (шістсот шістдесят дві грн. 30 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошову суму в розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.).

Речові докази три фотографії, надані потерпілою ОСОБА_6 , а також диски для лазерних систем зчитування, на яких містяться відеозаписи проведення слідчих експериментів від 25.03.2023, - залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1