Справа № 279/150/24 Провадження №1-кс/279/50/24
У Х В А Л А

іменем України

08 січня 2024 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000017 від 06.01.2024 року за ст.307 ч.1 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню №0000017 від 06.01.2024 року за ст.307 ч.1 КК України, в якому вказав, що 06.01.2024 року до чергової частини Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт поліцейського РПОП ГУНП в Житомирській області, про те, що 06.01.2024 року в ході відпрацювання м.Коростень в лісовому масиві поблизу вул. Шатрищанська було виявлено гр. ОСОБА_4 , 2005 року народження, який при спілкуванні поводив себе підозріло та може займатись збутом наркотичних засобів на території м.Коростень.

По даному факту 06 січня 2024 року слідчим слідчого відділення Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000017 від 06 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

07.01.2024 року на підставі заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про добровільну видачу майна за адресою: АДРЕСА_1 було проведено тимчасове вилучення майна а саме: вилучено мобільний телефон «Realme 30С» з мобільним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4

07.01.2024 року вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом та приєднаний до кримінального провадження №0000017 від 06 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України в якості речового доказу.

Оскільки у вказаному мобільному телефону може містить інформація, що підтверджує незаконну діяльність з придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, арешт вказаного майна є необхідним з метою отримання тимчасового доступу до інформації що мітиться на вказаному носії для подальшого направлення для аналізу до Управління оперативно-технічних заходів з метою отримання інформації що може бути використана як доказ у ході досудового розслідування, слідчий клопотав про накладення арешту на вищевказане майно.

Дослідивши матеріали клопотання судом встановлено, що дані по вказаному в клопотанні факту 06.01.2024 року СВ Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 за ст.307 ч.1 КК України.

Речі, вилучені відповідно до протоколу тимчасово вилучення майна 06.01.2024 року, визнані речовими доказами.

Відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів.

У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

При розгляді клопотання встановлено, що є всі підстави вважати, що вилучена річ може бути предметом злочинного посягання, нести на собі його сліди, тому може бути використана як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, однак не встановлено, що повернення власнику відшуканого майна може призвести до його зникнення чи знищення, тому слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.167, 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Realme 30С» з мобільним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 відмовити.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом