Справа № 203/296/24
Провадження № 1-кс/0203/390/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам (Німеччина), громадянина України, освіта вища, одружений, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, офіцера групи планування штабу військової частини НОМЕР_1 , військове звання «майор», учасника бойових дій, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, заявлене у рамках кримінального провадження № 0000499

встановив:

17 січня 2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпро) ТУ ДБР, розташованого в міста Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 . Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 12 листопада 2023 року о 10 год. 30 хв. він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді офіцера групи планування штабу військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився від виконання бойового розпорядження начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини. У зв`язку з цим слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 діб, без застосування застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказував, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням порядку несення військової служби в період воєнного стану, він може переховуватись від слідства, здійснювати незаконний вплив на свідків, продовжити свою протиправну діяльність, у зв`язку з чим просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без застосування альтернативи у вигляді застави.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказував, що слідчим та прокурором не доведені ризики, на які вони посилаються в обґрунтування свого клопотання. Вказував, що з моменту події минуло понад 2 місяці і за цей час ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій з метою переховування від слідства, навпаки за повісткою з`явився до слідчого, який вручила йому повідомлення про підозру та здійснила його затримання. Також, за ці 2 місяці ОСОБА_4 жодного разу не намагався вплинути на свідків. З приводу ризику переховування, захисник просив врахувати, що за наявності воєнного стану в країні та комендантської години в населених пунктах можливості для переховування у будь-якої особи є обмеженими. Залишення території України підозрюваним не можливо через обмеження виїзду з України військовозобов`язаних чоловіків. Втеча на окуповану територію для нього, як для офіцера ЗСУ, є неможливою. Захисник також стверджував про недоведеність існування обґрунтованої підозри, оскільки на підтвердження видання розпорядження подано лише акт підписаний особами, які зазначені як поняті але не можуть мати такий статус відповідно до законодавства України, розпорядження, про яке йдеться в повідомленні про підозру, за своїм змістом не є бойовим розпорядженням. Крім того, відповідно до ст. 402 Кримінального кодексу України передбачена відповідальність за відмову від виконання саме наказу, а не розпорядження. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Підозрюваний в судовому засіданні погоджувався з доводами свого захисника.

Умисні дії ОСОБА_4 , які, на думку органу досудового розлідування, виразились у відкритій відмові виконати наказ (бойове розпорядження) командира під час воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Вищезазначене кримінальне правопорушення було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 29 листопада 2023 року за № 0000499 (а.с. 9). Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється третім слідчим відділом (з дислокацією в місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, у зв`язку з чим розгляд клопотання підсудний слідчому судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська.

16 січня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України (а.с. а.с. 57 63).

На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні злочину надано відповідні докази: копії матеріалів службового розслідування, копія акту про відмову у доведенні бойового розпорядження, копії наказів щодо визначення місця проходження військової служби підозрюваним, протоколи допитів свідків, документи щодо придатності особи до проходження військової служби, копію військового квитка, копії рапортів та пояснень (а.с. а.с. 10 47).

Вказані докази об`єктивно свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення та можливу причетність до нього підозрюваного ОСОБА_4 і є достатніми для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Не можна погодитись з доводами захисника щодо відсутності доказів відмови ОСОБА_4 виконати розпорядження командира, оскільки на підтвердження цього наданий як акт від 12 листопада 2023 р., так і протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , згідно яких зазначені особи підтверджують відповідні обставини (а.с. а.с. 23, 34 48). Посилання захисника на те, що зазначені особи не можуть бути понятими не може бути взяте до уваги, оскільки статус понятих визначених відповідним процесуальним законодавством, що не розповсюджується на правовідносини, що склались під час засвідчення факту можливої відмови ОСОБА_4 виконати розпорядження командира. Підписуючи відповідний акт зазначені особи не діяли як «поняті» в розумінні процесуального законодавства, але це саме по собі не є підставою для визнання такого акту недопустимим чи недостовірним, навпаки в сукупності з показаннями вказаних осіб як свідків можна дійти висновку про наявність доказів на підтвердження існування обґрунтованої підозри. За практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) на цій стадії докази не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акту, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Оцінюючи наявні в матеріалах клопотання пояснення підозрюваного, що притягнення його до кримінальної відповідальності було помстою за ініціювання розслідування щодо можливих фінансових зловживань командування відповідної військової частини, суд враховує, що більшість поданих підозрюваним заяв датовані пізніше ніж обставини інкримінованому йому діяння, при цьому, самі заяви не містять будь-якого докладного викладення обставин можливих порушень, натомість оперують лише загальними фразами. Крім того, вказане саме по собі не спростовує можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому діянь.

При розгляді клопотання слідчого слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням порядку несення військової служби, вчинене під час воєнного стану, він може переховувався від органів досудового розслідування, має можливість незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та про неможливість запобіганню вказаним ризикам, без застосування до підозрюваного відповідного запобіжного заходу.

Твердження захисника про недоведеність ризиків, якими прокурор обґрунтовують своє клопотання, не можуть бути враховані з огляду на те, що згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Також, не може бути взята до уваги попередня належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 , який раніше не мав статусу підозрюваного, а отже і мотивів для переховування.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя має врахувати ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї. В цьому контексті, треба враховувати ризик можливої подальшої відмови підозрюваного від виконання наказів командирів, у разі незастосування щодо нього відповідного запобіжного заходу і направлення для подальшого проходження військової служби, що може поставити під загрозу виконання бойових завдань та життя інших військовослужбовців.

Окремо слід звернути увагу на лист командира військової частини, в якій проходить службу підозрюваний, в якому керівник вказаного військового підрозділу наполягає на існуванні вказаних вище ризиків.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищезазначене слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 березня 2024 року, задовольнивши клопотання слідчого.

Строк тримання під вартою слід обраховувати з моменту затримання згідно протоколу затримання від 16 січня 2024 року, а саме з 10 год. 36 хв. 16 січня 2024 року (а.с. а.с. 51 54).

Згідно абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій, у нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, він одружений, раніше не судимий, зважаючи на те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_4 обирається після спливу 2 місяці після інкримінованих подій, що може свідчити про зменшення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слід дійти висновку про можливість встановлення ОСОБА_4 застави в якості альтернативи триманню під вартою.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, суд приймає до уваги, обставини кримінального правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_4 , майновий стан підозрюваного, та приходить до висновку про необхідність визначити розмір застави в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. У зв`язку з цим розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, слід встановити в розмірі 242 240 грн. 00 коп.

При цьому, у разі внесення застави на підозрюваного будуть покладені обов`язки передбачені ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000499 та суду на кожний виклик; утримуватись від спілкування зі свідками по справі, повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи про припинення військової служби.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 177, 182, 189, 190 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтава, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком до 15 березня 2024 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, а саме: з 10 год. 36 хв. 16 січня 2024 року до 15 березня 2024 року.

Виконання ухвали доручити співробітникам третього слідчого відділу, з дислокацією в місті Дніпро, Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтава, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000499, слідчим слідчої групи у вказаному провадженні, чи за їх дорученням іншим уповноваженим співробітниками правоохоронних органів.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 242 240 (Двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп.

В разі внесення застави на підозрюваного будуть покладені обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000499 та суду на кожний виклик;

- утримуватися від спілкування зі свідками по справі;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, а також про припинення військової служби.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 19.01.2024 р. о 14 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1