УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської

області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000040 від 28.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ

29 січня 2024 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло вищезазначене клопотання начальника сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна, яке він обґрунтовує тим, що 28 січня 2024 року під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що знаходиться на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, з ознаками підроблення.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2024 року за № 0000040.

28 січня 2024 року у період часу з 02.40 год. по 03.30 год. дізнавачем СД Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події, а саме пункт пропуску «Устилуг» за адресою: Володимирський район, м. Устилуг, вул. Левінцова, 60, де в присутності власника ОСОБА_4 було вилучено належні останньому особисті речі та документи, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), який поміщено в сейф-пакет № WAR1086070; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.07.2023 року з ознаками підроблення, яке поміщено в сейф-пакет WAR0063861, та довідку військово-лікарської комісії № 152/2/63 від 17.07.2023 року, видану від 12.07.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.07.2023 року з ознаками підроблення, яку поміщено в сейф-пакет WAR0063862.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи вважаються тимчасово вилученим майном.

В ході дізнання встановлено, що пред`явлені ОСОБА_4 документи містять ознаки підроблення, зокрема підписи посадових осіб, що видали вищевказані документи, та бланки, на яких вони надруковані, не відповідають встановленим зразкам, також в реєстрах відсутні будь-які дані про видачу даних документів. Особа перебуває на облікові у ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також перебуває у розшуку як особу, що підлягає мобілізації.

Вилучені під час огляду місця події речі і документи визнано і прилучено до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

На думку дізнавача, вилучені 28 січня 2024 року речі та документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.07.2023 року; довідка військово-лікарської комісії № 152/2/63 від 17.07.2023 року, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та в подальшому виступатимуть по кримінальному провадженню важливими речовими доказами,тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України. Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних слідчих дій за участю вказаних речей та документів.

Таким чином, вилучені під час огляду місця події 28 січня 2024 року речі та документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.07.2023 року; довідка військово-лікарської комісії № 152/2/63 від 17.07.2023 року, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 ; мобільний телефон марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням даним майном, оскільки мають значення речових доказів і на даний час у провадженні є необхідність у проведенні за їх участі ряду судових експертиз та слідчих дій, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані предмети, які є речовими доказами у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних експертиз, оскільки сліди кримінального правопорушення на них можуть бути знищені.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій заперечив проти накладення арешту на мобільний телефон. У вирішенні іншої частини клопотання поклався на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема : правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для накладення арешту на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, видані на ім`я ОСОБА_4 , з метою їх збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що ці документи є доказом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, не можливо зробити висновок, яким чином зазначений у клопотанні мобільний телефон може мати значення речового доказу у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Жодних доказів на те, що вилучений у ОСОБА_4 мобільний телефон відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, начальником СД ОСОБА_3 не надано.

З урахуванням наведеного слідчий суддя вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання в цій частині.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000040 від 28.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України задовольнити частково.

Накласти арештна тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_3 , видане ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.07.2023 року, та довідку військово-лікарської комісії № 152/2/63 від 17.07.2023 року, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.

В іншій частині клопотання про накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) - відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити дізнавачу та власнику майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1