УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, було введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та законами України та який діє по теперішній час.

Пунктом п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених Указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державний кордон України» Особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Контроль організовується та здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила), які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

В той же час, обмеження, визначені у вказаних Правилах стосуються військовозобов`язаних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці мають рівне з іншими громадянами України право на виїзд за кордон у порядку, встановленому законом.

Згідно із приписами ст. 11 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» військовослужбовці можуть виїжджати з України на загальних підставах.

Разом з цим, слідчий у клопотанні посилається на те, що, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.10.2023 року, у ОСОБА_10 , який був обізнаний із вказаним вимогами законодавства України та Порядком, виник злочинний умисел, спрямований на одержання грошової винагороди за організацію незаконного переправлення громадян України, а саме: чоловіків, яким заборонено виїзд за межі країни під час дій правового режиму воєнного стану, через державний кордон України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи, що для досягнення злочинного результату поза можливістю бути викритим є необхідним залучення інших осіб, ОСОБА_10 розробив план злочинних дій та вживаючи заходів до організації групи, для досягнення своєї злочинної мети, у не встановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив раніше знайомих йому ОСОБА_11 та невстановлену досудовим розслідуванням особу на ім`я ОСОБА_12 (далі особа на ім`я ОСОБА_12 ) розкривши їм план та схему злочинної діяльності, вимоги законодавства України та способи усунення перешкод, а також їх функції як учасників групи.

В свою чергу, на участь у вчинені групою злочину ОСОБА_11

та особа на ім`я ОСОБА_12 надали свою добровільну згоду, підтвердивши таку згоду своїми подальшими активними діями.

Собі ОСОБА_10 відвів роль організатора, яка полягала у координуванні дій учасників групи, виготовлення завідомо підроблених документів та подальшому розподіленні грошових коштів між всіма учасниками.

Згідно із розробленим планом, ОСОБА_10 відвів ОСОБА_11 роль пособника, який повинен був підшукувати громадян України, а саме: чоловіків яким заборонено виїзд за межі країни під час дій правового режиму воєнного стану, через державний кордон України, пояснювати механізм перетину державного кордону, одержувати від підшуканих осіб необхідні документи, фотографії тощо та грошові кошти.

Особі на ім`я ОСОБА_13 відвів роль пособника, який повинен був забезпечити безперешкодний перетин державного кордону України громадянами України, яким заборонено виїзд за межі України під час воєнного стану через або поза пунктами пропуску Державної прикордонної служби України.

З метою конспірації своєї протиправної діяльності та небажання бути викритими правоохоронними органами, особа на ім`я ОСОБА_12 підшукав ОСОБА_4 , який, також в якості пособника, за грошові кошти повинен був супроводжувати громадян України, яким заборонено виїзд за межі України під час воєнного стану, керувати їх діями під час перетину державного кордону та визначати маршрут руху від імені особи на ім`я ОСОБА_12 .

Так, відповідно до розробленого ОСОБА_10 плану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 02.11.2023 року ОСОБА_11 , підшукав ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомив про можливість переправлення останнього через державний кордон України під час дій правового режиму воєнного стану незважаючи на встановлену заборону шляхом надання документів про нібито перебування ОСОБА_14 на військовій службі та надання відповідних документів про направлення ОСОБА_14 у відпустку за кордон за грошову винагороду сума якої складає 6000 доларів США.

У свою чергу ОСОБА_14 , повідомивши про відомі йому факти до правоохоронних органів, був залучений, за його згодою, до проведення слідчих (розшукових) дій, та діючи під контролем правоохоронних органів погодився на запропоновані йому умови перетину державного кордону України.

В подальшому, 02.11.2023 року приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_14 .

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_11 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_10 плану, із єдиним спільним умислом, з корисливих мотивів, розповів ОСОБА_14 порядок перетину державного кордону, а також зазначив, що йому потрібні копії паспорту ОСОБА_14 , фотографії останнього, за умови надання йому грошових коштів у розмірі 8000 доларів США, з метою виготовлення завідомо підроблених документів про перебування ОСОБА_14 на військовій службі, а саме: посвідчення військовозобов`язаного, наказу про відпустку останнього, відпускний квиток та довідка форми 5. Зазначені документи будуть необхідні ОСОБА_14 для безперешкодного проїзду пункту пропуску, який буде повідомлено ОСОБА_14 додатково.

Окрім того, ОСОБА_11 зазначив що грошові кошти необхідно передавати частинами, а саме: 6000 доларів США необхідно надати разом із фотографіями ОСОБА_14 та копіями паспорта останнього, а 2000 доларів США після виготовлення та передачі ОСОБА_14 завідомо підроблених документів про перебування останнього на військовій службі і вибуття ОСОБА_14 у відпустку за кордон України.

На виконання вказівок ОСОБА_11 , 03.11.2023 року приблизно о 16 год. 00 хв. перебуваючи поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_14 передав ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 6000 доларів США копію свого паспорта та фотографії для виготовлення підроблених документів про перебування ОСОБА_14 на військовій службі.

У подальшому, у період з 03.11.2023 року по 16.11.2023 року з метою конспірації своїх дій та унеможливлення викриття своєї протиправної діяльності ОСОБА_10 вирішив змінити спосіб виїзду ОСОБА_14 через державний кордон України та довів вказані зміни всім учасникам групи.

Діючи відповідно до спільного злочинного умислу та відповідно до раніше розробленого ОСОБА_10 плану, особа на ім`я ОСОБА_12 надав останньому інформацію про дату, час та спосіб перетину ОСОБА_14 державного кордону поза пунктом пропуску із кінцевим пунктом прибуття у м. Кишинів, Республіка Молдова.

22.11.2023 року приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_2 , під час особистої зустрічі, яка відбулась між ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 останній повідомив ОСОБА_14 , що на даний час виїжджати із підробленими документами, за які ОСОБА_14 раніше передавав грошові кошти є досить ризикованим способом перетину державного кордону та є висока вірогідність бути викритим співробітниками Державної прикордонної служби України, у зв`язку із чим, виїзд ОСОБА_14 за кордон буде відбуватись на транспортному засобі без будь-яких документів, які необхідні для офіційного перетину державного кордону.

Для цього ОСОБА_14 буде необхідно прибути у заздалегідь визначений дату, місце та час який йому буде повідомлено додатково у подальшому.

При вказаній зустрічі ОСОБА_11 , діючи із єдиним злочинним умислом, зазначив, що вартість за переправлення ОСОБА_14 буде незмінною, тобто 8000 доларів США, а другу частину грошових коштів необхідно буде передати перед самою поїздкою.

23.11.2023 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 , діючи за вказівкою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , передав останньому другу частину раніше обумовлених грошових коштів у розмірі 2000 доларів США.

25.11.2023 року об 11 год. 20 хв. за допомогою месенджеру «Телеграм» особа на ім`я ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_14 , що виїзд планується о 15 год. 00 хв. та визначив місце вибуття.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, відповідно до раніше розробленого ОСОБА_10 плану, ОСОБА_11 на транспортному засобі привіз ОСОБА_14 у визначений особою на ім`я ОСОБА_12 місце, за координатами НОМЕР_1 , на автошляху Е-95 Київ-Одеса, після чого ОСОБА_14 , разом із іншими громадянами, та ОСОБА_4 на транспортному засобі марки Toyota Prado, синього кольору, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який не був обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_10 та інших учасників злочину, за вказівками ОСОБА_4 , під керівництвом особи на ім`я ОСОБА_12 направились у напрямку державного кордону України.

Під час руху протиправні дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та особи на ім`я ОСОБА_12 були припинені працівниками правоохоронних органів.

За вказаних обставин, 25.11.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку статті 208 КПК України на 26.11.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керування такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

В цей же день, 25.11.2023 року було проведено невідкладний обшук транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідку військо-лікарської комісії на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2023 року № 124/2/82;

- мобільний телефон «Ксіомі» золотистого кольору;

- карту пам`яті «Apcer» чорного кольору;

- транспортний засіб «Toyota Prado» д.н. НОМЕР_2 ;

- дві пари ключів від транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_4 .

Слідчий зазначає про те, що вилучені в ході обшуку мобільний телефон та карта пам`яті можуть зберігати інформацію, яка органом досудового розслідування у подальшому буде використана, як доказ, зокрема за допомогою мобільного телефону могли відбуватись телефонні з`єднання осіб, що мають відношення до кримінального правопорушення, а вилучена довідка військо-лікарської комісії та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного потребують відповідних досліджень.

Власником транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , яка є співмешканкою водія транспортного засобу - ОСОБА_5 .

Слідчий вважає, що транспортний засіб використовувався, як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення так, як на вказаному транспортному засобі повинні були доставити осіб призовного віку до державного кордону України з метою незаконного його перетину.

За таких обставин, постановою слідчого від 26.11.2023 року перелічене вище майно, вилучене в ході обшуку, у відповідності до ст. 98 КПК України, було визнано речовими доказами, оскільки у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій.

Після чого, слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про накладання арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку, проте слідчим суддею було повернуто клопотання про арешт майна для усунення недоліків.

Як зазначає наразі сторона обвинувачення, вилучене майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також може бути використане, як докази у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, повторно було подано на розгляд слідчому судді клопотання про арешт майна.

У судовому засіданні

Слідчий ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що наразі ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 не повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження, так як не доведено його причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Представник власниці майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучений під час обшуку транспортний засіб марки «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 , ключі та документи від нього, адже власниця транспортного засобу ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом, не мають до кримінального провадження жодного відношення, кримінальних правопорушень не вчиняли, ОСОБА_5 не був обізнаний про вчинення злочину, про що і зазначає у своєму клопотанні слідчий, останній лише підвіз осіб до державного кордону, з якою метою особи прямували туди йому не було відомо, умислу на співучасть у вчиненні злочину у нього не було. Відповідно до чого, накладення арешту на транспортний засіб, який не використовувався, як засіб для вчинення злочину та який не має до кримінального провадження жодного відношення буде безпідставним. Просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 ., ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вилучені у ОСОБА_4 документи та речі використовуються останнім для особистих потреб та не мають відношення до кримінального провадження. У задоволенні клопотання просила відмовити.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого представника.

Користувач майна ОСОБА_5 підтримав думку адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги письмові заперечення представників власників майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження проводиться за фактом організації незаконного переправлення громадян України, а саме: чоловіків, яким заборонено виїзд за межі країни під час дій правового режиму воєнного стану, через державний кордон України.

Як вбачається з матеріалів долучених в обґрунтування клопотання, наразі в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керування такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

25.11.2023 року було проведено невідкладний обшук транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідку військо-лікарської комісії на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2023 року № 124/2/82;

- мобільний телефон «Ксіомі» золотистого кольору;

- карту пам`яті «Apcer» чорного кольору;

- транспортний засіб «Toyota Prado» д.н. НОМЕР_2 ;

- дві пари ключів від транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_4 .

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, проте за результатом розгляду такого клопотання слідчим суддею було винесено ухвалу про повернення клопотання для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години.

Після чого, сторона обвинувачення, усунувши недоліки клопотання, своєчасно звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Слідчий суддя з долучених до клопотання матеріалів дійшов до висновку, що вилучені під час обшуку: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідка військо-лікарської комісії на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2023 року № 124/2/82; мобільний телефон «Ксіомі» золотистого кольору; карта пам`яті «Apcer» чорного кольору, які належать підозрюваному ОСОБА_4 відповідають критеріям речових доказів, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та потребують додаткового дослідження.

Так, вилучений мобільний телефон ОСОБА_4 та карта пам`яті можуть зберігати інформацію, яка органом досудового розслідування у подальшому буде використана, як доказ, зокрема за допомогою мобільного телефону могли відбуватись телефонні з`єднання осіб, що мають відношення до кримінального правопорушення, а вилучені довідка військо-лікарської комісії та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного потребують відповідних досліджень.

Вказані речі необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке зафіксовані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також для встановлення осіб, які можуть бути причетні до його вчинення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку речі та документи підозрюваного ОСОБА_4 мають значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані, як докази у кримінальному провадженні з огляду на те, що досудове розслідування в рамках кримінального провадження проводиться за фактом організації незаконного переправлення громадян України, а саме: чоловіків, яким заборонено виїзд за межі країни під час дій правового режиму воєнного стану, через державний кордон України, а під час обшуку було вилучено носії інформації та документи, які потребують додаткового дослідження з метою виявлення наявної в них інформації, яка може мати доказове значення для органу досудового розслідування.

За таких обставин, підставою для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є достатність підстав вважати, що вилучене майно може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, а тому воно необхідне органу досудового розслідування для його детального дослідження та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів.

Що стосується завдання арешту майна, то слідчий суддя враховує, що у сторони обвинувачення наявна процесуальна необхідність у забезпеченні дослідження інформації, яка міститься у вилучених носіях інформації та документах підозрюваного ОСОБА_4 , а відтак, в цілях запобігання знищення такої інформації, необхідним є накладення арешту на вилучені носії інформації та документи.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу власника майна та його представника на те, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, вони в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Що стосується накладення арешту на вилучений під час обшуку транспортний засіб - «Toyota Prado» д.н. НОМЕР_2 ; дві пари ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , слідчий суддя прийшов до наступного.

Власником транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_7 , яка, як зазначає у клопотанні слідчий, є співмешканкою водія транспортного засобу - ОСОБА_5 .

Слідчим у клопотанні та в судовому засіданні не було доведено відношення вилученого транспортного засобу, ключів від нього та документів до кримінального провадження № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за фактом організації незаконного переправлення громадян України, а саме: чоловіків, яким заборонено виїзд за межі країни під час дій правового режиму воєнного стану, через державний кордон України.

Крім того, слідчий просить накласти арешт на вилучений транспортний засіб з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження, так як він використовувався, як знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, адже на ньому повинні були доставити осіб призовного віку до державного кордону України з метою незаконного його перетину.

При цьому, у клопотанні слідчий зазначив про те, що особа, яка керувала транспортним засобом ОСОБА_5 не був обізнаний із злочинним умислом учасників злочину щодо доставлення осіб призовного віку до державного кордону України з метою незаконного його перетину.

Також, у судовому засіданні слідчий зазначив, про те, що наразі ОСОБА_5 не повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження, так як не доведено його причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, як вбачається з клопотання власниця транспортного засобу ОСОБА_7 взагалі не має до кримінального провадження будь-якого відношення та згідно протоколу її допиту їй невідомо про те, що її автомобіль планували використати, як засіб для вчинення злочину.

Також, відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий не довів зв`язок між кримінальним правопорушенням, яке розслідується в рамках кримінального провадження та майном яке належить третій особі ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, за даних обставин, не може прийти до висновку, що накладення арешту на вилучений під час обшуку транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного тз буде відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано обмежувати право власності ОСОБА_7 .

На думку слідчого судді слідчим не доведено на даний час, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власниці майна ОСОБА_7 , про який йдеться в клопотанні.

Крім того, у разі накладення арешту на майно власниця майна ОСОБА_7 не матиме можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним їй майном, адже будуть діяти обмеження в частині арешту її майна.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності ОСОБА_7 , враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення в частині накладення арешту на її транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного тз, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на вказане майно, а також стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власниці майна, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає, а транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного тз необхідно повернути власниці ОСОБА_7 .

Проте, враховуючи наявність правових підстав для часткового накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси лише власника майна ОСОБА_4 , про які йдеться в клопотанні, та якого останній зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000062 від 20.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 25.11.2023 у ході обшуку транспортного засобу «Toyota Prado» д.н. НОМЕР_2 , а саме на:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідку військо-лікарської комісії на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2023 року № 124/2/82;

- мобільний телефон «Ксіомі» золотистого кольору;

- карту пам`яті «Apcer» чорного кольору;

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Тимчасово вилучене майно, а саме:

- транспортний засіб «Toyota Prado» д.н. НОМЕР_2 ;

-дві пари ключів від транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota Prado», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути власниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Частина 1 статті 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження проводиться за фактом організації злочинної схеми з виготовлення документів на підставі яких приймаються рішення щодо непридатності до військової служби призовників.

12.09.2023 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а саме:

-мобільний телефон марки Hyawei Smart 2016 IMEI НОМЕР_5 , ІМЕІ НОМЕР_6 з сім картками: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

-штамп «ВАРТІСТЬ ПІДЛЯГАЄ ВІДШКОДУВАННЮ»;

-штамп «КУ МКЛ №11 поліклінічне відділення»;

-печатку «Поліклінічне віділення №11 МКЛ№11 лікарська консультативна комісія»;

-силіконовий відтиск від печатки «для листків непрацездатності»;

-силіконовий відтиск від печатки «Поліклінічне відділення» МКЛ№11;

-витяг з наказу Мінекономіки про бронювання ОСОБА_16 на 4-х аркушах;

-медичну документацію з МКЛ№11 на 8-ми аркушах.

Слідчий у клопотанні визначив метою накладення арешту на вилучене майно, його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послалася на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

На переконання слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Слідчим у клопотанні зазначено, що вилучене майно є речовими доказами та відносяться до речей, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема підтвердження або спростування факту вчинення кримінальних правопорушень.

Однак, до клопотання слідчого про арешт майна жодного доказу на обґрунтування відповідності тимчасово вилученого майна категорії речових доказів та підстав для накладення арешту на вилучене майно додано не було.

Слідчий суддя враховує пояснення надані прокурором у судовому засіданні відносно того, що в рамках вказаного провадження було призначено експертизу з дослідження мобільного телефону, разом з тим до матеріалів клопотання не було долучено відповідних матеріалів на підтвердження про призначення такої експертизи.

Також відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються та майном яке належить третій особі ОСОБА_15 .

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_17 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_18 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000733 від 26.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1