Справа № 357/209/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

здійснивши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003562, яке внесене до ЄРДР 13 листопада 2020 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

(1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2003 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 104 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік;

(2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2004 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці, від відбування якого звільнений - 27 лютого 2007 року, на підставі ст. 107 КК України, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання - 1 (один) рік 4 (чотири) місяці 4 (чотири) дні;

(3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2009 року, за ч. 1 ст. 121, ст. 198, ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 7 (сім) років, від відбування якого звільнений - 30 травня 2013 року, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання - 1 (один) рік 7 (сім) місяців 8 (вісім) днів;

(4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2014 року, за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, яке відбув повністю та звільнений - 22 квітня 2018 року;

(5) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

(6) вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року, за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Епізод 1.

31 жовтня 2020 року, близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_4 умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до іншого приміщення, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження металевої решітки та скла на вікні приміщення «Пункту прийому склотари та вторинної сировини», що належить ФОП « ОСОБА_5 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , проник до приміщення звідки викрав з каси підприємства грошові кошти в сумі 3000 гривень 00 копійок.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 3000 гривень 00 копійок.

Епізод 2.

19 березня 2021 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 побачив ОСОБА_6 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння йшов по стежці через яр із вулиці Заярської до будинку АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом потерпілого, підійшов до ОСОБА_6 , який проходив повз нього, та із внутрішньої кишені куртки, в яку останній був одягнений, відкрито викрав мобільний телефон марки «HUAWEI P Smart Z 4/64 GB» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , с/н НОМЕР_3 , із сім картою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 , вартістю 4832,53 грн., який належить ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4832,53 гривні.

Епізод 3.

10 квітня 2021 року близько 23:00 год. ОСОБА_4 , побачив ОСОБА_7 , який у стані алкогольного сп`яніння йшов по вул. Чайковського у м. Біла Церква Київської області. Проходячи біля будинку 80-В по вул. Чайковського ОСОБА_7 , спіткнувся та присів на дорозі. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який присів на дорозі, та діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із зовнішніх кишень куртки потерпілого, таємно викрав мобільний телефон марки «Redmi» моделі «Note 9» кольору «Forest Green» об`ємом пам`яті 4 GBRAM, 128 GBROM, ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , с/н НОМЕР_7 , із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_8 , вартістю 4582, 58 грн. та гаманець із грошовими коштами в сумі 340 грн.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 4922,58 гривень.

Епізод 4.

22 травня 2021 року, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 , проходячи біля стадіону школи № 18 по вул. Шевченка, 33 в м. Біла Церква Київської області, помітив потерпілого ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з тілесними ушкодженнями. В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння майном потерпілого з метою власного збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, умисно, повторно, шляхом обману, з використанням стану потерпілого, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 , під приводом виклику швидкої медичної допомоги, взяв у ОСОБА_8 належний йому мобільний телефон марки «Redmi Note 5», ІМЕІ 1: НОМЕР_9 , ІМЕІ 2: НОМЕР_10 , проте виклик екстренної служби не здійснив, а з отриманим мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник.

В подальшому ОСОБА_4 здобутим внаслідок обману мобільним телефоном потерпілого розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 5560,00 грн.

Епізод 5.

25 липня 2021 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_4 , проходячи неподалік кінотеатру імені О. Довженка, що розташований по вул. Ярослава Мудрого 19/1 в м. Біла Церква Київської області, побачив потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у безпорадному стані внаслідок алкогольного сп`яніння, на лавці та біля якого знаходилась шкіряна сумка чорного кольору із вмістом особистих речей та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку вказаної сумки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим що його дії залишаються непоміченими потерпілим ОСОБА_9 та сторонніми особами,шляхом вільного доступу, із вище вказаної лавки здійснив крадіжку шкіряної сумки чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9», синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 вартістю 4007 гривень 61 копійка та банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 4007 гривень 61 копійка.

Епізод 6.

Крім цього, ОСОБА_4 перебуваючи неподалік кінотеатру імені О. Довженка, що розташований по вул. Ярослава Мудрого 19/1 в м. Біла Церква Київської області, здійснивши крадіжку шкіряної сумки чорного кольору, яка належить ОСОБА_9 виявив, що у даній сумці знаходилась банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_9 із наявним пін-кодом на зворотній частині картки та з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на рахунку вказаної платіжної картки, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, прагнучи незаконно збагатитись, шляхом крадіжки заволодів банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_9 .

Згідно з п. 1.27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Таким чином, емітована АТ «Ощадбанк» платіжна картка № НОМЕР_13 , яка видана ОСОБА_9 , в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та ст. 200 Кримінального кодексу України є офіційним документом.

Епізод 7.

Обернувши на свою користь платіжну картку № НОМЕР_13 , емітентом якої є АТ «Ощадбанк», у зазначений вище спосіб, достовірно знаючи про наявність на ній грошових коштів, які належать ОСОБА_9 та маючи на меті заволодіти ними, ОСОБА_4 , продовжив свої злочинні дії за таких обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , маючи при собі платіжну картку № НОМЕР_13 , емітентом якої є АТ «Ощадбанк», виданої на ім`я ОСОБА_9 та із наявним пін-кодом на зворотній частині картки, бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, 26 липня 2021 року близько 00 год. 49 хв., перебуваючи за адресою: м. Біла Церква, бул. Михайла Грушевського, 40, поблизу відділення банку «Ощадбанк», таємно викрав за допомогою вищевказаної платіжної картки грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_9 на загальну суму 10 000 гривень, шляхом отримання готівки в банкоматі двома транзакціями по 5000 гривень, розпорядившись таким чином викраденими коштами на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 10 000 гривень.

Епізод 8.

10 грудня 2021 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_4 перебував спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_4 та в цей час ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_4 з проханням про допомогу в оформленні онлайн-кредиту для чого передав останньому свою банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_14 та мобільний телефон марки HuaweiNova (CAN-L11) Grey, які ОСОБА_4 після оформлення кредиту повинен був повернути потерпілому. В цей же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_10 , який добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_4 залишив останньому вищевказані речі та пішов в магазин за продуктами харчування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_4 оформивши онлайн-кредит на ім`я останнього, використовуючи банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_14 , на ім`я ОСОБА_10 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, використовуючи мобільний телефон потерпілого, здійснив переказ грошових коштів в сумі 3015 гривень на спортивні онлайн-ставки «Парі Матч».

Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на суму 3015 гривень.

Епізод 9.

10 грудня 2021 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував спільно із ОСОБА_10 за місцем проживання останнього, що за адресою: АДРЕСА_5 та в цей час ОСОБА_10 повторно звернувся до ОСОБА_4 з проханням про допомогу в оформленні онлайн-кредиту, для чого передав останньому свою банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_14 та мобільний телефон марки HuaweiNova (CAN-L11) Grey, які ОСОБА_4 після оформлення кредиту повинен був повернути потерпілому. В цей же час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_10 , який добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_4 залишив останньому вищевказані речі та пішов в магазин за продуктами харчування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 заволодів мобільним телефоном марки HuaweiNova (CAN-L11) Grey, вартістю 2150 гривень 00 копійок, не маючи в подальшому наміру його повертати.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 2150 гривень 00 копійок.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 :

(1) за епізодом 1 - за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до іншого приміщення;

(2) за епізодом 2 - за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;

(3) за епізодами 3, 5, 7, 9 - за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

(4) за епізодом 4 - за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

(5) за епізодом 6 - за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;

(6) за епізодом 8 - за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювались, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину у вчинених злочинах визнав, надав покази про те, що 31 жовтня 2020 року, близько 03 години пошкодив металеву решітку та розбив скло на вікні приміщення «Пункту прийому склотари», що по вулиця Турчанінова, 4-А, м. Біла Церква, звідки з каси викрав 3000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.

19 березня 2021 близько 23 години він побачив чоловіка, на даний час знає, що це був ОСОБА_6 , який був випивший та йшов по стежці через яр із вулиці Заярської до будинку АДРЕСА_3 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, він із внутрішньої кишені куртки, відкрито викрав мобільний телефон марки «HUAWEI», яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

10 квітня 2021 року близько 23 години він побачив чоловіка - ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та йшов по вул. Чайковського у м. Біла Церква, де біля будинку 80 В ОСОБА_7 , спіткнувся та присів на дорозі. В цей час у ОСОБА_4 підійшовши до потерпілого із зовнішніх кишень його куртки викрав мобільний телефон марки «Redmi» та гаманець із 340 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

22 травня 2021 року близько 23 години він, проходячи біля стадіону школи № 18 по вул. Шевченка, 33 в м. Біла Церква, помітив чоловіка - ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з тілесними ушкодженнями. ОСОБА_4 , під приводом виклику швидкої медичної допомоги, взяв у ОСОБА_8 належний йому мобільний телефон марки «Redmi», про те виклик екстреної служби не здійснив, а з отриманим мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник.

25 липня 2021 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_4 , проходячи неподалік кінотеатру імені О. Довженка, що по вул. Ярослава Мудрого 19/1 в м. Біла Церква, побачив чоловіка - ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на лавці та біля якого знаходилась шкіряна сумка, яку він викрав, в якій знаходився мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 9», та банківська картка АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_9 . В подальшому з банківської картки ОСОБА_4 зняв 10 000 гривень, викраденим розпорядився на власний розсуд.

10 грудня 2021 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем проживання останнього, АДРЕСА_4 . Під час спілкування ОСОБА_10 попросив ОСОБА_4 оформити онлайн-кредит та передав йому свою банківську карту АТ КБ «Приватбанк», яку ОСОБА_4 після оформлення кредиту не повернув, а використовуючи вказану банківську картку та мобільний телефон потерпілого, здійснив переказ грошових коштів в сумі 3015 гривень на спортивні онлайн ставки «Парі Матч», а також незаконно заволодів - викрав мобільний телефон марки Huawei Nova вартістю 2150 гривень 00 копійок, який належав ОСОБА_10 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 - рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо. Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч. 1 ст. 357 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.

Отже, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України - нетяжкими злочинами, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України - тяжкими злочинами.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зважаючи на кількість епізодів, дані про його особу, а саме він раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини вчинені з корисливої мети, відбував покарання реально, але на шлях виправлення не став та вчинив нові, медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, характеризується посередньо, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, неможливе, без ізоляції його від суспільства та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 357 КК України, до обмеження волі на строк 3 (три) роки.

За таких обставин, враховуючи вище перелічені дані про особу винного, визнання ним вини, кількість вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, необхідно визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 зараз відбуває покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року, за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на те, що за даним вироком кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_4 до ухвалення вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року, остаточне покарання йому має бути визначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, враховуючи вище дані про особу винного, визнання ним вини, кількість кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Також, суд вважає за необхідне в строк остаточно призначеного покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховувати строк покарання, відбутого ОСОБА_4 за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року.

Своєю чергою, згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 20 січня 2022 року до 20 березня 2022 року, тобто 60 (шістдесят) днів, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом, передачу на відповідальне зберігання від 29 грудня 2020 року, визнано речовим доказом: сліди папілярних ліній, вилучені під час проведення огляду приміщення «Пункту прийому склотари та вторинної сировини», що належить ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з постановою про визнання речовим доказом, передачу на відповідальне зберігання від 29 грудня 2020 року, визнано речовим доказом: металевий прут, довжиною 65 см з металевої решітки вікна вилучений під час огляду приміщення «Пункту прийому склотари та вторинної сировини», що належить ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з постановою про визнання речовим доказом, передачу на відповідальне зберігання від 29 грудня 2020 року, визнано речовим доказом: міні-пилка по металу отримана від ОСОБА_4 .

Суд вважає, що відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, вказані речі необхідно знищити.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 20 серпня 2021 року, визнано речовим доказом: мобільний телефон «Ксіомі Редмі 9», синьо-сірого кольору.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 30 липня 2021 року, визнано речовим доказом: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_13 .

Вказані речі повернуті ОСОБА_9 відповідно до розписки.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 26 травня 2021 року, визнано речовим доказом: мобільний телефон марки «Redmi note 5», ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 .

Він повернутий за розпискою ОСОБА_8 - 26 травня 2021 року.

Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29 грудня 2021 року, визнано речовим доказом: мобільний телефон марки «Huawei Nova (CAN-L11) Grey».

Він повернутий за розпискою ОСОБА_10 - 29 грудня 2021 року.

Суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, перелічені вище речі необхідно залишити власникам.

Відповідно до постанови про визнання документів та передачу їх на зберігання від 24 грудня 2021 року, визнано речовим доказом: записку залишену ОСОБА_4 у квартирі ОСОБА_10 та виписку по його банківському рахунку АТ КБ «ПриватБанк» на двох аркушах.

Згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 16 вересня 2021 року, визнано речовим доказом: виписка по банківській картці «Ощадбанк» № НОМЕР_13 .

Суд вважає, що відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, вказані документи необхідно залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Судом установлено, що відповідно до довідки про витрати на проведння експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 23 грудня 2020 року № СЕ-19/111-20/61893-ТР, витрати на залучення експерта становлять 1307,60 грн.

Згідно з довідкою про витрати на проведння експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 28 грудня 2020 року № СЕ-19/111-20/62559-ТР, витрати на залучення експерта становлять 1307,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило, він, на час розгляду справи, відбуває покарання.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 357 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання: (1) за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; (2) за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; (3) за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; (4) за ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки; (5) за ч. 1 ст. 357 КК України, до обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покрання, строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 20 січня 2022 року до 20 березня 2022 року, тобто 60 (шістдесят) днів, з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі..

Стягнути із ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в розмірі 2615,20 грн.

Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei Nova (CAN-L11) Grey»; мобільний телефон марки «Redmi note 5», ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_13 ; мобільний телефон «Ксіомі Редмі 9», синьо-сірого кольору, - залишити власникам; виписку по банківській картці «Ощадбанк» № НОМЕР_13 ; записку залишену ОСОБА_4 у квартирі ОСОБА_10 та виписку по його банківському рахунку АТ КБ «ПриватБанк», - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання; міні-пилку по металу отриману від ОСОБА_4 ; металевий прут, довжиною 65 см. з металевої решітки вікна вилучений під час огляду приміщення «Пункту прийому склотари та вторинної сировини», що належить ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_2 ; сліди папілярних ліній, вилучені під час проведення огляду приміщення «Пункту прийому склотари та вторинної сировини», що належить ФОП « ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_2 , - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_12

Київської області