КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/483/23-к Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/6293/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2023,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2023 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000329 від 05.10.2020 року.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що слідчими третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000329 від 13.02.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Постановою слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 кримінальне провадження №0000329 закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вказав, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий ОСОБА_8 обґрунтовано прийняв рішення про закриття кримінального правопорушення, оскільки під час проведення досудового розслідування проведено весь комплект слідчих (розшукових) дій та зібрані у передбаченому законом порядку докази, проаналізовано обставини кримінального провадження, зокрема, допитано свідка ОСОБА_6 , досліджено лист-відповідь Апарату Верховної Ради України, направлено запит на адресу Конституційного Суду України та отримано відповідь на нього. Крім того, проведеним досудовим розслідуванням не здобуто фактичних даних, які б прямо або опосередковано вказували на наявність в діях службових осіб зловживання владою або службовим становищем, а також не підтверджено, що внаслідок дій службових осіб спричинена матеріальна шкода у вигляді істотної шкоди чи тяжких наслідків.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття остаточного законного та обґрунтованого процесуального рішення про закриття кримінального провадження, яке в повній мірі є мотивованим. За таких обставин скарга задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали, поверхневість та прийняття її без ретельного дослідження усіх необхідних матеріалів справи, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2023 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 на постанову від 05.10.2020 слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000329 внесеного до ЄРДР 13.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 364 КК України.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2023 у зв`язку із поважними причинами.

В обґрунтування клопотання, ОСОБА_6 вказує, що як вбачається з тексту вступної та резолютивної короткого тексту ухвали від 22.09.2023, повний текст ухвали мав бути проголошеним 28.09.2023 року о 13 годині 15 хвилин. Натомість, повний текст ухвали від 22.09.2023 був створений тільки 20.10.2023 та розміщений в кабінеті підсистеми «Електронний суд», про що свідчить Картка руху документу користувача ЕС. Як вбачається з тексту електронної копії ухвали від 22.09.2023, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень - ця ухвала була надіслана судом до Реєстру 20.10.2023, зареєстрована в Реєстрі 21.10.2023, вважається оприлюдненою 23.10.2023.

Враховуючи вищенаведені поважні причини тривалої відсутності повного тексту оскаржуваної ухвали від 22.09.2023, оприлюдненої тільки 23.10.2023, що об`єктивно перешкоджало апелянту в реалізації його права на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 від 18.09.2019 у справі №761/35076/19 було задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язано уповноважену особу Служби безпеки України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_6 від 23.08.2019. Натомість, слідчий ГСУ ДБР ОСОБА_8 , цитуючи у своїй постанові фабулу його заяви від 23.08.2019, дозволив собі її штучно звузити лише до обвинувачень, зазначених в заяві суб`єктів злочину лише у зловживанні владними повноваженнями (ч. 1 ст.364 КК України), тоді, як в дійсності у його заяві від 23.08.2019 йдеться про можливе вчинення цілої низки злочинів: вчинення дій, спрямованих на повалення в України конституційного ладу (ч.1 ст.109 КК України), закликів в засобах масової інформації до таких дій (ч.3 ст. 109 КК України), співучасті у порушенні територіальної цілісності України (ст.27 ч.2 ст. 110 КК України), зловживання владою або службовим становищем, що завдало тяжких наслідків (ч.2 ст.364 КК України), привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинені в особливо великих розмірах організованою групою (ч.5 ст.191 КК України), надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведені підривної діяльності проти України - державну зраду (ч. 1 ст. 111 КК України).

Крім того, апелянт зазначає, що як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови ГСУ ДБР ОСОБА_8 від 02.10.2020 він ( ОСОБА_6 ) був допитаний як свідок та повністю підтвердив усі доводи своєї заяви від 23.08.2019, в тому числі підтвердив наявність складу кримінальних правопорушень, згідно ч.1 ст. 109, ч.3 ст.109, ст.27 ч.2 ст.110, ч.1 ст.111, ч.5 ст.191, 4.2 ст.364 КК України. Слідчий ОСОБА_8 , навіть після допиту його як свідка, жодних дій, які він був зобов`язаний вчинити на виконання ч.1 ст. 214 КПК України, не вчинив, жодної правової оцінки доводам щодо інших кримінальних правопорушень також не надав.

Також апелянт вказує, що по суті, всі слідчі дії під час досудового розслідування обмежились наданням суб`єктивних оцінок правомірності дій народних депутатів України VIII скликання. При цьому, поза увагою залишились дії щодо прийняття цілої низки актів Кабінету Міністрів України, про які теж згадується у Постанові. Встановивши, що вищенаведені кримінальні правопорушення за відповідними частинам ст. ст. 109 - 111 КК України, в силу приписів ч.2 ст.216 КПК України, підслідні слідчим СБУ, слідчий ОСОБА_8 на підставі вищезазначеної норми ч.1 ст.218 КПК України мав би про це письмово повідомити прокурора з метою визначення іншої підслідності, але цього не зробив.

Крім того, апелянт зазначає, що також слідчий ОСОБА_8 не взяв до уваги різнорідний суб`єктний склад осіб, про яких повідомив заявник: це не тільки посадові особи, як він передчасно стверджує, але й особи, які не є службовими (посадовими) особами, в т.ч. іноземні громадяни - тобто суб`єкти, стосовно яких в силу вимог ч.4 ст.216 КПК України слідчі ДБР не здійснюють розслідування. Апелянт вказує, що з урахуванням того, що слідчий ОСОБА_8 фрагментарно висмикнув якісь окремі обставини, які, на його думку, окреслюються межами попередньої правової кваліфікації згідно ч.1 ст.364 КК України, та залишив без уваги всі інші доводи його заяви від 23.08.2019р. та його покази як свідка - оскаржувана постанова слідчого від 05.10.2020р. не відповідає вимогам повноти і всебічності, як цього вимагає норма ч.2 ст.9 КПК України.

Також апелянт вказує, що мотивуючи закриття кримінального провадження з підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий допустив грубу логічну помилку, невірно витлумачивши гіпотезу цієї норми. Слідчий ОСОБА_8 мотивує закриття кримінального провадження зовсім іншим - тим, що слідство було фактично не повним і не всебічним, та не змогло здобути фактичні дані для притягнення конкретних осіб кримінальної відповідальності.

Крім того, апелянт зазначає, що не витримує жодної критики посилання у постанові посилання на ухвалу Конституційного Суду України, щодо відмови йому та ОСОБА_10 та іншим у прийняття до свого провадження конституційних скарг стосовно можливої неконституційності Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» №157 - VIII від 05.02.2015 р. Якби слідчий ОСОБА_8 не обмежився поверхневим цитуванням вищенаведених обставин, а дослідив би зміст цих Ухвал КСУ, то прийшов би до висновку, що конституційні скарги не були прийняті до провадження виключно по формальним міркуванням. Таким чином, йдеться про формальне відношення слідчого до перевірки доводів зазначених в зверненні про вчинення імовірного злочину та не прийняття усіх передбачених законом за для проведення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінку всіх зібраних та перевірених доказів.

Представник ГСУ ДБР та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Враховуючи наведене, вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, а також перевіривши матеріали закритого кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід зазначити, що враховуючи, те, що оскаржувана ухвала слідчого судді, хоч і була постановлена з викликом сторін, проте, повний текст оскаржуваної ухвали від 22.09.2023 був створений тільки 20.10.2023 та розміщений в кабінеті підсистеми «Електронний суд», та лише в цей день розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та зважаючи на те, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2019 уповноваженою особою СБ України внесено за заявою ОСОБА_6 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000329 від 13.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України та розпочато досудове розслідування.

З заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, на думку заявника, вчинення службовими особами кримінального правопорушення, шляхом внесення V Президентом України ОСОБА_11 на розгляд Верховної Ради України проекту Закону « Про внесення змін до Конституції України» (щодо децентралізації влади), зареєстрованого за № 2217а від 01.07.2015 року; внесення колишнім Прем`єр - Міністром України ОСОБА_12 проекту Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» зареєстрованого за № 4070а; прийняття Закону України « Про добровільне об`єднання територіальних громад» № 157VІІІ від 05.02.2015, а також прийняття великого переліку актів Кабінету Міністрів України.

За результатами досудового розслідування, слідчий третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 виніс постанову від 05 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000329 у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого від 05.10.2020 про закриття кримінального провадження від 13.11.2019, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним законом України покладено обов`язок щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, ретельно перевіривши законність оскаржуваної постанови та обґрунтовано встановив, що висновки слідчого про закриття даного кримінального провадження ґрунтуються на підставі повного та всебічно проведеного досудового розслідування, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, належним чином вмотивована та обґрунтована, органом досудового розслідування зібрано достатньо об`єктивних даних для прийняття остаточного законного та обґрунтованого процесуального рішення про закриття кримінального провадження, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Такі висновки слідчого судді, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним даним, встановленим, як під час досудового розслідування, так і в процесі судового розгляду скарги.

Як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 05.10.2020 та матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування за результатами досудового розслідування проведено весь комплект слідчих (розшукових) дій та зібрані у передбаченому законом порядку докази, проаналізовано обставини кримінального провадження, зокрема, допитано свідка ОСОБА_6 , досліджено лист-відповідь Апарату Верховної Ради України, направлено запит на адресу Конституційного Суду України та проаналізовано отриману відповідь Секретаріату Конституційного Суду України №004-015-16/1429 від 29.04.2020. При цьому, за результатами досудового розслідування, органом досудового розслідування не здобуто фактичних даних, які б прямо або опосередковано вказували на наявність в діях колишнього Президента України ОСОБА_13 , народних депутатів України та членів Кабінету Міністрів України у 2014-2019 роках під час реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади в Україні зловживання владою або службовим становищем, а також не підтверджено, що внаслідок дій зазначених службових осіб спричинена матеріальна шкода у вигляді істотної шкоди чи тяжких наслідків, у зв`язку з чим орган досудового розслідування дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України та обґрунтовано прийняв рішення про закриття кримінального провадження №0000329.

Що стосується тверджень в апеляційній скарзі ОСОБА_6 про те, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, зважаючи на те, що слідчим було звужено відомості наведені в його заяві про вчинення кримінальних правопорушень, а саме внесені відомості лише щодо зловживання владними повноваженнями (ч. 1 ст.364 КК України), тоді як інші зазначені ним кримінальні правопорушення залишились без жодної правової оцінки, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки як вбачається з витягу відомості до ЄРДР за №0000329 було внесено за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, та розпочато досудове розслідування. В межах даного кримінального провадження, проведено досудове розслідування, за результатами якого фактичних даних, які б прямо або опосередковано вказували на наявність в діях службових осіб зловживання владою або службовим становищем не здобуто, як і не підтверджено, що внаслідок дій службових осіб спричинена матеріальна шкода у вигляді істотної шкоди чи тяжких наслідків, з огляду на що, орган досудового розслідування дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, тобто кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією якого були внесені відомості до ЄРДР. Таким чином, посилання апелянта, на допущену неповноту досудового розслідування, залишення без правової оцінки інших, наведених ним в заяві кримінальних правопорушень обставин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі кримінальні правопорушення, не охоплюються кримінальним провадженням №0000329.

Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 214 КПК України, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Посилання апелянта на поверхневе відношення слідчого до Ухвал Першої колегії суддів Першого та Другого сенату Конституційного Суду, а саме не врахування формальності підстав щодо відмови у прийнятті до свого провадження конституційних скарг, на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки висновки слідчого про закриття даного кримінального провадження ґрунтуються на підставі сукупності об`єктивних даних, встановлених під час досудового розслідування, в тому числі і Ухвал Першої колегії суддів Першого та Другого сенату Конституційного Суду, якими відмовлено у прийнятті до свого провадження конституційних скарг ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05.02.2015 №157-VІІІ зі змінами на підставі пункту 4 статті 62 ЗУ «Про Конституційний Суд України» через неприйнятність конституційної скарги, при цьому, Суд зазначив, що ОСОБА_6 звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням перевірити на відповідність окремим приписам Конституції України Закон у цілому, проте, не обґрунтував свої тверджень щодо неконституційності всіх положень Закону, у тому числі тих, які були застосовані в остаточному судовому рішення у його справі, а окрім цього, автор клопотання висловлює припущення, цитує окремі приписи Конституції України, даючи їм власну інтерпретацію, зазначає окремі положення законів України та посилається на юридичні позиції щодо неконституційності Закону, не наводячи аргументів на підтвердження порушення оспорюваним Законом його права, гарантованого ч. 1 ст. 38 Конституції України.

Відповідно ж до Ухвали Другої колегії суддів Другого сенату Конституційного Суду України від 24 вересня 2018 року вбачається, що конституційна скарга вважається неприйнятною, якщо з її аналізу не вбачається будь - якого підтвердження порушення гарантованих Конституцією України прав людини внаслідок застосування в остаточному судовому рішенні у справі суб`єкта права на конституційну скаргу закону, конституційність якого підлягає перевірці.

Відтак, доводи апелянта про формальність відмови Конституційним Судом у відкритті провадження за його касаційними скаргами є безпідставними.

Згідно інформації з листа - відповіді Апарату Верховної ради України № 06/14-2020/38440 від 28.04.2020 законопроект, за реєстраційним № 2217а вважається відкликаним у зв`язку з припиненням повноважень Верховної Ради України восьмого скликання; перехідний з сьомого скликання законопроект за реєстраційним № 4070а, перереєстрований за № 0915, Верховна Рада 05.02.2015 року голосами 265 народних депутатів України прийняла як законопроект в другому читанні та в цілому як Закон України. Відповідно, після його підписання Президентом України, Закон України « Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05.02.2015 р. набрав чинності з 05.03.2015 року.

Відповідно до статті 80 Конституції України, народні депутати України не несуть відповідальності за результати голосування або висловлювання у парламенті та його органах, за винятком відповідальності за образу чи наклеп.

Оскільки диспозицією статті 364 КК України встановлено кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто, умисне, з метою одержання будь - якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, а за частиною другою - за те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, а проведеним досудовим розслідуванням не здобуто фактичних даних, які б хоч прямо, хоч опосередковано вказували на наявність в діях службових осіб складу вказаного кримінального правопорушення, то орган досудового розслідування обґрунтовано дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, та закрив кримінальне провадження.

Жодних інших доводів на спростування встановлених слідчим під час досудового розслідування обставин ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не наведено та конкретно не зазначено результати яких саме слідчих (розшукових) дій у даному випадку в межах кримінального провадження №0000329 за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 364 КК України можуть вплинути на прийняте слідчим рішення. А зазначення в апеляційній скарзі окремих положень кримінального процесуального закону, не може вказувати на неповноту та неправильність досудового розслідування, оскільки під час досудового розслідування з`ясовано всі обставини, які мають істотне значення для цього провадження, всебічно, повно та об`єктивно перевірено обставини внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_14 .

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги про невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновків слідчого в постанові та слідчого судді в ухвалі колегія суддів вважає необґрунтованими.

Будь - яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни ухвали слідчого судді під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді є законними, обґрунтованими і вмотивованими, тому апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2023.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2023, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000329 від 05.10.2020 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4