Справа 522/8378/23
Провадження 1-кп/522/2043/23
УХВАЛА

23.10.2023 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000278 від 11.04.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , не судимого, згідно зі ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 10 квітня 2023 року приблизно о 20 годині 45 хвилин, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, маючи намір на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, зкорисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебував у залікінотеатру «Мультиплекс» за адресою: місто Одеса вул. Генуезська, 5, обрав предметом свого злочинного посягання майно, a саме: мобільний телефон, який знаходився в кишені сумки потерпілого ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 дістав з кишені раніше заготовлений для реалізації свого злочинного умислу предмет зовні схожий на пістолет, здійснив погрозу застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, шляхом демонстрації пістолета, який потерпілий сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, висловив потерпілому ОСОБА_8 вимогу передати йому мобільний телефон марки «І PHONЕ 14+» IMЕІ: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору. Потерпілий ОСОБА_8 реально сприймаючи погрозу для свого життя та здоров`я, виконуючивимогу ОСОБА_4 , передав останньому свій мобільний телефон марки«I PHONЕ 14+» IMЕІ: НОМЕР_1 в корпусі чорного кольору. Надалі, ОСОБА_4 взявши з руки ОСОБА_8 зазначений мобільний телефонмарки «IPHONЕ 14+» вартістю 40000 гривень, покинув місце вчинення ним злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів, без альтернативи визначення застави, посилаючись на те, що розгляд кримінального провадження ще не завершено, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування зазначеного запобіжного заходу не змінились та не відпали.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість клопотання та недоведеність заявлених прокурором ризиків.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Згідно з ухвалою суду від 29.08.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 27.10.2023.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення щодо запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 , з посиланням на вагомі докази, перелік яких зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні зухвалого, особливо тяжкого злочину, пов`язаного із погрозою застосування насилля небезпечного для життя та здоров`я особи, та у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження, ще триває, потерпілий та свідки у кримінальному провадженні ще не допитувались.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 неодружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований. Зазначене свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел отримання засобів для існування та відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

При прийнятті рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Доказів наявності підстав, що унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я,стороною захисту не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід наразі не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - слід задовольнити.

Крім того, беручи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину поєднаного із погрозою насильства до потерпілого, суд з урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,32, 110, 177-183, 314, 315, 331, 370,372, 376, 392, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 (шістдесяти днів), тобто до 21 грудня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1