Справа № 308/2518/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 16.10.2018 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сюрте Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, неодруженого, тимчасово не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи допитаним 07 лютого 2017 року старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 в якості свідка у кримінальному провадженні №0000164 від 07.02.2017 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, обвинувальний акт у якому відносно ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , скерований до суду, де перебуває на розгляді, надав показання органу досудового розслідування щодо вчинення останніми вказаних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

06 лютого 2017 року близько о 22:00 годині ОСОБА_4 зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого останні пішли в магазин, що розташований в с. Сюрте по вул. Ракоці, і придбали 2 пачки вина та продукти харчування. Після чого, вище вказані особи направились до будинку ОСОБА_14 . По дорозі до вказаного будинку ОСОБА_15 , перерахувавши грошові кошти, які отримав як решту у вказаному магазині, виявив недостачу і вирішив повернутись назад, щоб забрати різницю.

Тоді всі вище вказані громадяни повернулись у вище вказаний магазин. Прийшовши, ОСОБА_15 повідомив продавцю, що остання помилилась в розрахунку і щоб дала ще дві пачки вина. Після чого розрахувавшись за вказане вино останні знову направились до будинку ОСОБА_14 . Прийшовши до вказаного будинку останні розпивали вказане вино. Випивши все вино, громадянин ОСОБА_16 зазначає, що останні ще хотіли розпивати алкогольні напої, про те грошових коштів ні в кого із вказаних вище осіб не було. Тоді вони вирішили щось вкрасти і ОСОБА_17 розповів ОСОБА_18 , що знає про одну особу похилого віку, яка проживає одна і неподалік магазину і те, що можна проникнути до неї в будинок і вкрасти грошові кошти, щоб купити вино.

Далі всі вище вказані особи вийшли з будинку ОСОБА_14 і направились в сторону магазину. Проте, ОСОБА_19 по дорозі до вказаного магазину повідомив, що вже достатньо п`яний і пішов додому спати, а вони, тобто ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли в село. Будучи в селі Сюрте, то ОСОБА_17 та ОСОБА_15 сказали ОСОБА_16 та ОСОБА_21 почекати їх біля школи, оскільки вони були дуже п`яними та сказали, що йдуть вкрасти гроші і знають де це можна зробити. Куди саме ОСОБА_17 та ОСОБА_15 пішли останні не знали. Близько за півгодини ОСОБА_17 та ОСОБА_15 прийшли до вказаної школи де їх чекали ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , тоді останні повідомили, що знайшли гроші на вино, про те в той час вже ніхто не хотів останнім продати вино. Після даного направились додому до ОСОБА_14 .

Під час цього, гр. ОСОБА_16 та ОСОБА_20 запитували вище вказаних осіб, де вони знайшли гроші, про те відповідь не отримали. На наступний день громадянин ОСОБА_16 почув від місцевих мешканців, що в їхньому селі було вбито особу похилого віку жіночої статі в неї в будинку. В подальшому громадянин ОСОБА_16 запитав в ОСОБА_14 та ОСОБА_22 чи вони причетні до вказаного вбивства. На що останні повідомили, що це вони вбили вказану особу похилого віку жіночої статі і забрали в неї з будинку грошові кошти в сумі близько 500 гривень та тюнер до телевізора та інші речі. Яким чином саме вони вбили вище вказану особу, останні не хотіли розповідати.

За результатами допиту ОСОБА_4 слідчим складено протокол, який йому було перекладено, прочитано та підписано без жодних застережень.

Окрім того, перед початком проведення допиту ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України про дачу завідомо неправдивих показань, що підтверджено його власноручним підписом у протоколі допиту в якості свідка від 07.02.2018 року.

В подальшому, будучи допитаним в судовому засіданні 13 червня 2018 року в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні та будучи попередженим перед початком допиту про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, ОСОБА_4 повністю змінив надані показання під час проведення досудового розслідування та пояснив, що після того, як вони вжили алкогольні напої в будинку громадянина ОСОБА_8 , він та інші особи, які на той час відпочивали разом з ним, вийшли з будинку ОСОБА_8 , та кожен направився до себе додому, оскільки були в стані алкогольного сп`яніння. Хто і куди саме направився останній відповісти не зміг посилаючи на те, що не пам`ятає. На інші детальні запитання по даному факту, які були задані в судовому засіданні, останній в більшості також не міг відповісти, оскільки посилався на те, що вже не пам`ятає достовірно про те, що було на той час незважаючи на те, що при проведенні досудового розслідування стверджував протилежне.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, а саме у завідомо неправдивому показанні в суді.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, просив суворо його не карати, та зобов`язався не вчиняти таких дій у майбутньому.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 384 КК України, а саме завідомо неправдиве показання в суді.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який не має постійного доходу та міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, а також враховує, що суду не надано відомостей про його перебуванні на обліку у лікаря нарколога та фтизіатра.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, зважаючи на те що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 384 КК України в межах санкції вказаної статті у виді обмеження волі на певний строк.

Також суд враховує позицію прокурора, який вказав на можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити від покарання з іспитовим строком.

Таким чином, з урахуванням обставин і наслідків злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

- СД-диск із записом судового засідання по допиту ОСОБА_4 залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1