УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 756/8201/23

провадження № 51-7622 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року,

встановив:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням судами закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому захисник посилається на те, що всі слідчі дії 30 червня 2023 року в межах вказаного кримінального провадження з ОСОБА_5 не проводилися, оскільки 29 червня 2023 року останній був затриманий в межах іншого кримінального провадження та до 09 серпня 2023 року утримувався в ізоляторі тимчасового тримання управлінні Національної поліції у м. Києві. При цьому дозвіл на доставку ОСОБА_5 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві чи Оболонської окружної прокуратури не видавався. Тому захисник стверджу, що засуджений не підписував заяву щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні та не доручав адвокату ОСОБА_6 здійснювати його захист у вказаному кримінальному провадженні. Також доступ до матеріалів досудового розслідування засудженому не надавався та обвинувальний акт не вручався. Враховуючи наведене, матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_5 були сфальсифіковані. Водночас захисник зазначає, що дії засудженого невірно кваліфіковані, оскільки своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він не визнає. При цьому захисник вважає, що ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки вказаний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року, не надавши при цьому належної оцінки порушенням прав ОСОБА_5 на захист та справедливий суд.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або про відмову в застосуванні заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду у апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку не переглядався, оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вказаний вирок.

Таким чином, зважаючи на наведене, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_5 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Що стосується доводів касаційної скарги захисника щодо незаконності ухвали Київського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року, то вони є необґрунтованими, з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Як убачається з копії судового рішення, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 було розглянуто в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України.

За приписами ч. 5 ст. 382 КПК Українивирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як убачається із копії оскаржуваного судового рішення, Оболонський районний суд м. Києва, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 381 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки, прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання, в якому просив розглянути вказаний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

При цьому разом з обвинувальним актом прокурор направив до суду заяву ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. Вказана заява підписана ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_7 .

Як убачається із копії судового рішення, у поданій апеляційній скарзі захисник ставив питання про скасування вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення права обвинуваченого на захист.

Водночас, апеляційний суд, перевіривши апеляційну скаргу захисника, дійшов вірного висновку, що у відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки вирок суду першої інстанції був ухвалений у порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, за результатами розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, а захисник подав апеляційну скаргу на цей вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений в апеляційному порядку, а саме, щодо встановлених досудовим розслідуванням обставин, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи вищенаведене, суддя апеляційного суду дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.

При цьому твердження касаційної скарги захисника про незаконність ухвали апеляційного суду через порушення права на захист засудженого, не заслуговують на увагу, оскільки стороною захисту наявність заяви засудженого щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорюється, а фальсифікація доказів у вказаному кримінальному провадженні не є предметом перевірки апеляційного суду згідно положень ч. 1 ст. 394 КПК України.

Інші доводи касаційної скарги захисника не містять вказівки на порушення судом апеляційної інстанції норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Таким чином, доводи касаційної скарги захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при прийнятті суддею апеляційного суду рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, обґрунтування касаційної скарги захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3