Справа №591/2871/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/484/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/2871/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.07.2023 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК є недоведеними, її підзахисний до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, був офіційно працевлаштований, станом на день затримання служив у ДФТГ № 5 Сумської МТГ, отримує соціальну допомогу як опікун малолітнього сина, розмір застави, визначений слідчим суддею як альтернативний запобіжний захід, є непомірним.

11.07.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням погодженим з прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся слідчий СУ ГУНП в Сумській області, в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з можливістю внесення застави в сумі 805 200 грн, яке обгрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306 КК, досудове розслідування в якому не завершено, а ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, існують та не зменшились.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.07.2023 вказане клопотання слідчого задоволено частково, продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою і визначено заставу в розмірі 536 800 грн, що складає 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, у разі її внесення. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що досудове розслідування триває, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, зазначені слідчим в клопотанні існують та не зменшилися, а тому підстави для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу відсутні.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_9 надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження у її відсутність та у відсутність підозрюваного ОСОБА_8 , прокурор ОСОБА_10 також подав заяву про проведення судового розгляду без його участі, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 306 КК, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі дванадцяти років, існують реальні ризики того, що останній може впливати на інших підозрюваних, свідків в даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Таким чином, на момент розгляду клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Посилання апеляційної скарги на недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, колегією суддів перевірялись, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі відповідні мотиви.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваного, колегія суддів також враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, як про це ставить питання захисник не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Доводи захисника щодо неообгрунтованого визначення слідчим суддею суми застави, яка на її думку є завищеною та непомірною для підозрюваного, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, а згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При прийнятті рішення про визначення розміру застави, слідчий суддя в повній мірі врахував усі фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, та дійшов вірного висновку, що сума застави має становити 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 грн. Саме такого розміру застави буде цілком достатньо для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Крім того, розмір застави згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК, практики ЄСПЛ, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.07.2023 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4