КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5156/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

05 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року,-

за участю

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволено. Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб. Визначено для ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у виді 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки, визначені ч.5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншою обвинуваченою свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Визначено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 на 2 місяці з моменту внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Визначено строк дії ухвали - до 11.11.2023.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував, що на теперішній час ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявні на час розгляду справи судом, що підтверджується матеріали кримінального провадження. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, між тим обвинувачений тривалий час перебував у розшуку, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від суду, як це було під час розгляду кримінального провадження, з метою уникнути покарання у разі доведеності його вини або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою обвинуваченого.

Крім того, слідчий суддя дійшов до висновку, що зважаючи на характер та зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України вбачається можливим визначити розмір застави останньому, у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, на думку суду є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 185 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13.09.2023 просить її скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, зокрема, нічний домашній арешт або особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, якого він фактично не вчиняв. До затримання обвинувачений працював, має постійне місце мешкання, має міцні соціальні зв`язки - цивільну дружини та дитину, раніше не судимий.

Крім того, апелянт зазначає, що під час перебування умовах слідчого ізолятора є висока ймовірність повітряного нальоту, а СІЗО бомбосховищем не обладнано.

Також апелянт вказує, що ризики, які наведені у клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є безпідставними та недоведеними.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, апелянт зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання, повнолітнього сина, цивільну дружину та під час військового стану можливості виїхати за межі України не має.

Щодо незаконного впливу на потерпілого чи свідків, апелянт вказує, що сторона обвинувачення доказів можливості такий дій з боку обвинуваченого ОСОБА_6 не надала. В ході допиту свідки про можливість погрози з боку обвинуваченого не повідомляли.

Також, щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, апелянт зазначає, що сторона обвинувачення, доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_6 не надала. ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв.

Апелянт вказує, що підставою для обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу є не наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тяжкість нібито вчиненого ним кримінального правопорушення, проте міра покарання за таких обставин, може бути призначена із застосуванням ст. 75 КК України, а тому за вище викладених обставин, відсутня необхідність у застосування найбільш сурового запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, в телефонній розмові просив здійснювати розгляд справи без його участі, якщо проти цього не буде заперечувати обвинувачений, враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти розгляду справи у відсутність захисника, апеляційний розгляд проведено у відсутність адвоката ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу його захисника, з підстав наведених у них, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом першої інстанції матеріали провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали судомпершої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, суду першої інстанції, були наданні пояснення прокурора, заслухана думка обвинуваченого та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання тавстановив наявність ризиків, які були враховані під час обрання запобіжного заходу та на час розгляду питання про продовження строку тримання під вартою не зменшились настільки, щоб дійти висновку про те, що інші запобіжні заходи забезпечать належну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи та виконанні ним відповідних обов`язків. Так як, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, тривалий час перебував у розшуку, не має достатніх стримуючих соціальних зв`язків, спосіб його життя, поведінку, вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, що дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому на даному етапі провадження, яке наразі триває, докази сторони обвинувачення досліджуються, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, з метою зміни ними показів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризиків, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу, а тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 в цій частині є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений до затримання працював, має постійне місце проживання, цивільну дружину та дитину, що, на думку захисника, свідчить про його соціальні зв`язки, то на переконання колегії суддів такі доводи є неспроможними, оскільки жодних належних доказів, щодо наявності у ОСОБА_6 цивільної дружини та дитини, апеляційна скарга та долучені до неї матеріали не містить, не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції, також не були встановленні такі обставини і судом першої інстанції. Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, жодним чином не спростовує наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не може бути самостійною підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Посилання захисника на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю спростовується відомостями зазначеними в обвинувальному акті, згідно яких ОСОБА_6 раніше судимий.

Не заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги захисника про те, що його підзахисний під час військового стану не має можливості виїхати за межі України, як на підставу відсутності ризику переховування від суду, оскільки дані обставини не виключають можливості обвинуваченого переховуватись в межах території України.

Посилання захисника на фактичні обставини справи, колегія суддів до уваги не бере, оскільки обґрунтованість висунутого ОСОБА_6 обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, яким за результатами судового розгляду суд надасть оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні, тоді як під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу обставини кримінального правопорушення не досліджуються та оцінка доказам не надається.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують обґрунтовані ризики, передбачені п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого підтверджують на даному етапі провадження, потребу в триманні під вартою. З огляду на викладене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також твердження апелянта про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на жодному доказі, колегія суддів вважає безпідставними.

Будь - яких істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, із можливістю внесення застави у сумі 53 680 гривень - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_4