ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3447/23 Справа № 229/349/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегії суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000697 від 22.10.2022 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо: запобіжного заходу; початку строку відбування покарання; долі речових доказів.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що 21.10.2022 р. близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_9 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рухалися по проїжджій частині по АДРЕСА_1 на автомобілі марки DAEWOO Nexia державний номер НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_11 . Проїжджаючи біля будинку 25 по вулиці Зарічній, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 побачили на вулиці свого знайомого ОСОБА_8 , з яким у них раніше в цей день під час вживання спиртних напоїв стався конфлікт. Зупинившись навпроти будинку 36 по вулиці Зарічній в с. Іванівське Бахмутського району, ОСОБА_9 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, відкрив двері та звернувся до ОСОБА_8 . Між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сталася словесна сварка, під час якої, ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з мотивів помсти за висловлені образи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою протиправного позбавлення життя, дістав з кишені одягненої на ньому куртки розкладний ніж та, тримаючи його у правій руці, наніс один удар в грудну клітину спереду ОСОБА_9 , який знаходився сидячі на передньому пасажирському сидінні автомобіля, в результаті чого ОСОБА_9 під час реанімаційних заходів помер.

Смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала в результаті проникаючого колюче-ріжучого поранення грудної клітки праворуч з (правобічного гемотораксу та гемоперикарду).

При дослідженні трупа ОСОБА_9 було виявлено колюче-різану рану грудної клітини з ушкодженням серця, яка утворилась в наслідок дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути ніж, відноситься відносно живої людини до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя, та стоїть у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року про визнання його винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України переглянути та перекваліфікувати його дії, з урахуванням ст. 36 КК України, як самозахист, оскільки була пряма загроза його життю та його родині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати, справу направити до суду 1-ї інстанції для нового розгляду. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що під час судового розгляду мала місце неповнота судового розгляду. Так, в судовому засіданні не було надано можливості обвинуваченому задати питання свідкам щодо протиправної поведінки потерпілого по відношенню до обвинуваченого. Свідки не були додатково викликані до суду для їх допиту.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні просив його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі та перекваліфікувати його дії на самооборону. Підтримав апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_7 та просив її задовольнити, а вирок суду змінити в частині кваліфікації його дій.

Захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 ,, просив їх залишити без задоволення, а вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 без змін. Вважає вирок суду 1-ї інстанції законним та обґрунтованим, а призначене судом покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Від прокурора, який приймав участь у кримінальному провадженні в суді 1-ї інстанції, надійшли письмові заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , в яких він просить залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника, а вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню, а вирок суду 1-ї інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин провадження дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 115 КК України. З позицією суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Обвинувачений не заперечує, що саме він своїм складеним ножем наніс удар в передню частину грудної клитини ОСОБА_9 , який находився в салоні автомобіля разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В ході проведенего 23.10.2022 року слідчого експерименту ОСОБА_8 на місці, подібному місцю скоєння злочину, показав, яким чином він наніс удар потерпілому ОСОБА_9 21.10.2022 року (а.с. 110-114).

Свідок ОСОБА_10 показав, що 21 жовтня 2022 року, ввечері, він разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 їхали на автомобілі по вулиці Зарічній в с. Іванівське Бахмутського району. По дорозі побачили знайомого ОСОБА_15 , з яким в цей день, трохи раніше, розпивали спиртні напої, та зупинились. Гордієнку стали пред`являти претензії з приводу того, що він забрав кошеня. Почалася сварка, в ході якої ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_15 йому засунув ножа. При цьому ОСОБА_15 наголосив, що після його удару ніхто не виживає. ОСОБА_13 намагались надати допомогу військові, але не змогли. Ніж був розкладний і був у кармані ОСОБА_15 . Як обвинувачений встромив ножа він не бачив, а бачив лише замах рукою, вже темно було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_15 вкрав в нього кота і віддав його військовим. Він, ОСОБА_16 і покійний ОСОБА_13 поїхали до ОСОБА_15 , по дорозі вони його зустріли. Як саме ОСОБА_15 наніс удар ножем, він не бачив. Йому сказав ОСОБА_13 , що ОСОБА_15 встромив йому ножа в груди. До лікарні не довезли, ОСОБА_13 помер. Ніж з грудей ОСОБА_13 сам витяг та викинув в машину.

В ході проведених слідчих експеріментів свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 показали, за яких обставин обвинуваченим було спричиненно удар ножем ОСОБА_9 (а.с. 110-114, 126-127).

В ході огляду місця події 22 жовтня 2022 року була оглянута відкрита ділянка місцевості, розташована в АДРЕСА_2 , де знаходися автомобіль марки DAEWOO Nexia державний номер НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_11 . Огляд проводився в присутності ОСОБА_11 . В ході огляду місця події було виявлено та вилучено два змиви РБК з салону автомобіля, складний ніж з нашаруванням РБК, сліди папілярних узорів з поверхні рукоятки ножу (а.с.50-64).

Відповідно до висновку експерта № 93 від 22.10.2022 року причиною смерті ОСОБА_9 стало проникающе колюче-ріжуче поранення грудної клітки праворуч з ушкодженням серця, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати (а.с.75-77).

Згідно з актом судово-медичного дослідження №1111-МК від 17.11.2022 року характер ушкодження на дослідженому шматку шкіри свідчить про те, що воно має орфологічні ознаки наскрізної колото-різаної рани, яка спричинена від дії предмету, що мав колюче-ріжущі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа) шириною, зануреної в тіло частини не менше 18-19 мм, мала вістря, один гостро-заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною, близько 1-1.5 мм, з «П»-подібним поперечним перетином. (а.с78-82).

З свідоцтва про смерть № 080534 Серія НОМЕР_2 від 07.112022 року вбачається, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 83).

Відповідно до висновку експерта № 780 від 03.12.2022 року була проведена судово-медична експертиза ножа, вилученого з салону автомобіля марки DAEWOO Nexia державний номер НОМЕР_1 . В слідах на складному ножі встановлено наявність крові та виявлений білок людини, на ліхтарику, закріпленого до рукоятки складного ножа наявність крові не виявлена. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров на клинку ножа належить особі чоловічої статі та виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО . Отримані результати дають можливість зробити висновок, що кров на клинку та рукоятці складного ножа могла походити від чоловіка групи крові А з ізогемаглютиніном і анти-В ізосерелогічної системи АВО з супутнім антигеном Н, яким в даному випадку є потерпілий ОСОБА_9 . Дані про присутність крові на складному ножі від ОСОБА_8 не отримані, оскільки не виявлено антиген В ізосерелогічної системи АВО, який є основним антигеном його групи (а.с.148-153).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №707 від 16.12.2022 року ОСОБА_8 в період вчинення інкримінованого діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 не знаходився у тимчасовому хворобливому стані, яке позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_8 повністю усвідомлює свої дії та керує ними. В застосуванні примусових мір медичного характеру не потребує.

Сукупність наведених вище доказів, які були досліджених судом 1-ї інстанції із достатньою повнотою, підтверджують встановлені судом фактичні обставини. А саме те, що обвинувачений із достатньою силою спеціально для цього використаним знаряддям, ножем, наніс удар в передню частину грудної клітини ОСОБА_9 , спричинивши тілесне ушкодження, від якого настала смерть потерпілого.

Характер дій, травмуюча особливість застосованного знаряддя, ножа, нанесення удару ножем в місце розташування життєво важливих органів людини свідчать про умисний характер дії ОСОБА_8 , а також про те, що ці дії були спрямовані саме на позбавлення життя ОСОБА_9 . Про таке направлення умислу обвинуваченного вказують і показання свідка ОСОБА_10 про те, що післі нанесення удару ОСОБА_9 обвинувачений наголосив, що після його удару ніхто не виживає. Сам ОСОБА_15 в суді показав, що коли наносив удар ножем, то бив так щоб напевно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції дал належну оцінку дослідженим доказам та обгрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 , тобто вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.115 КК України.

Доводи апеляційних скарг про те, що удар ножем ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 в стані необхідної оборони, колегія суддів не вважає слушним, виходячи із наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК;

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

В судовому засіданні ОСОБА_8 показав, ввечері 21.10.2022 р. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приїхали до нього додому та стали з`ясовувати відносини, що до кошеня, якого він забрав у ОСОБА_14 . Вони сказали, що кошеня породисте і коштує 200 доларів США. Стали вимагати гроші або хотіли забрати його автомобіль, який стояв у нього у подвір`ї і був на ходу, тільки без колес. Вони його ображали, погрожували його родині. Тоді він їм сказав, що зараз вийде до них і буде розбиратися, а сам пішов до хати вдягнув куртку, в якій в кармані лежав ніж. Вийшовши з хати, побачив, що їх у дворі вже нема, за двором їх теж не було, і він пішов в сторону, де живе ОСОБА_14 їх шукати. По дорозі зустрів їх, вони їхали на машині, хотів з ними поговорити, хотів з`ясувати у ОСОБА_14 , навіщо йому такі гроші за кошеня. Коли він підіщов до авто, ОСОБА_13 відкрив двері на передньому пасажирському сидінні, з машини не виходив, а він, ОСОБА_15 , сам підійшов до дверей, ніж держав в кишені, нахилився, щоб краще бачити ОСОБА_13 . ОСОБА_13 почав його ображати, погрожувати, при цьому в цей момент його ніхто не бив, не тримав. ОСОБА_13 став намагатися вийти з машини. Він це сприяв як погрозу для себе. А тому він наніс ОСОБА_13 удар ножем. Куди наносив удар не бачив, цілився в плече але бив так, щоб напевно.

Свідок ОСОБА_10 показав, що коли вони зупинились, то к автомобілю підійщов ОСОБА_15 , і між ними виникла сварка з-за кошеня, в ході якої ОСОБА_13 сказав, що дасть ОСОБА_15 по обличчу, його кормили та поїли, а він вкрав кошеня. Але ні ОСОБА_13 , ніхто з них ОСОБА_15 не бив і не намагався це зробити. У відповідь ОСОБА_15 сказав: «Ти кому даш?» ОСОБА_17 після цього ОСОБА_9 сказав, що обвинувачений ударив його ножем. Він і ОСОБА_14 вискочили з машини та скрутили ОСОБА_15 . А військові намогались допомогти ОСОБА_13 . Аналогічні показання дав і свідок ОСОБА_11 .

З показань обвинуваченого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що між сваркою во дворі за місцем мешкання ОСОБА_8 та сваркою біля автомобіля пройшов певний проміжок часу.

В суді обвинувачений зазначав, що коли він після сварки пішов шукати ОСОБА_11 , то ніякої загрозі для нього та його близких не існувало.

Під час спілкування біля автомобіля ОСОБА_9 , як і ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходився в салоні автомобіля, а ОСОБА_8 біля цього автомобіля. Безпосередньо перед тим, як ОСОБА_8 наніс удар ножем, ОСОБА_9 будь-яких дій, які б свідчили про можливе застосування насильства відносно обвинуваченого не вчиняв і навіть не намагався вийти із автомобіля. Твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_9 намагався встати, і в одночас він почув, як відкриваються інші двері автомобіля, що він сприяв це як погрозу, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які узгоджуються між собою, про те, що ні вони, ні ОСОБА_9 до отримання останнім удару ножем з автомобіля не виходили. Ці показання спростовуються і фактом виявлення ножа саме в салоні автомобіля.

Зазначені обставини вказують на відсутність будь-якої реального суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 на будь-які охоронювані законні права та інтереси ОСОБА_8 , чи інших осіб. А відтак відсутня і підстава для необхідної оборони. Відповідно, немає і будь-якого підгрунття для обговорення чи були дії обвинуваченого вчинені в стані перевищення меж необхідної оборони.

Тому, колегія суддів відкидає, як такий, що не підтверджується фактичними обставинами, апеляційний довід про те, що обвинувачений наніс удар ножем ОСОБА_9 знаходячись в стані необхідної оборони.

З матеріалів провадження вбачається, що твердження обвинуваченого та захисника, зазначені в апеляційних скаргах, про відсутність умислу в обвинуваченого на вбивство потерпілого та знаходження ОСОБА_8 в стані необхідної оборони, є аналогічними тим, що вони висловлювали у суді першої інстанції. Судом 1-ї інстанції визнано, що вони не грунтуються на матеріалах провадження. Свої висновки, із якими погоджується апеляційний суд, із цього питання суд належним чином мотивував. Вони підтверджені доказами, які суд ретельно перевірив і належно оцінив. У апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника не наведено та під час апеляційного перегляду стороною захисту не вказано на інші, не досліджені судами докази, якими б спростовувались висновки суду за обговорюваними твердженнями.

Доводи сторони захисту, що суд першої інстанції не надав можливості обвинуваченому поставити питання та додаткові питання свідкам, допитаним в судовому засіданні, є необгрунтованими.

З технічного запису судового розгляду в суді 1-ї інстанції вбачається, що 12 липня 2023 року після допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 головуючим суддею було запропоновано обвинуваченому та його захиснику задати питання до свідків. Проте, обвинувачений та його захисник питань до свідків не мали (запис від 12.07.2023 року, починаючи з 0:13:04 та з 0:19:35 відповідно).

Після допиту обвинуваченого та дослідження доказів у провадженні, на запитання головуючого судді про можливість закінчення судового слідства та переходу до судових дебатів, ніхто з учасників судового розгляду, в тому числі обвинувачений та його захисник, не заперечували та доповнень чи клопотань не мали (запис від 25.08.2023 року, починаючи з 0:02:41).

Письмові клопотання про додатковий допит свідків від обвинуваченого та його захисника до суду не надходили.

Отже, відповідно до журналу судового засідання від 25 серпня 2023 року та технічного запису до нього встановлено, що обвинувачений та його захисник не мали жодних заперечень щодо закінчення судового дослідження доказів та переходу до судових дебатів.

З урахуванням викладеного, виходячи з фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому, всупереч доводам в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника суд першої інстанції надав оцінку показанням як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку з іншими доказами по провадженню.

Не можна погодитися з твердженнями обвинуваченого та захисника стосовно того, що розгляд провадження щодо ОСОБА_8 вівся упереджено, з обвинувальним ухилом зі сторони головуючого судді, оскільки ці твердження голослівні, ні чим не підтверджені.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку.

Покарання обвинуваченому обрано із належним врахуванням приписів ст.ст.50, 65 КК України, в межах санкції ч.1ст.115 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4