н/п 1-кп/953/1207/23
"21" листопада 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що до Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області з Харківської обласної прокуратури надійшло клопотання про перейняття з Республіки Польща кримінального переслідування громадян України ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за справою № PR 1 Ds.1028.2020, які 25 лютого 2021 року були скеровані до ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
У ході досудового розслідування встановлено, що до пункту прийому Візових анкет за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 271, надано підроблені документи у виді довідок про внесення заяви до реєстру заяв на сезонні роботи, оформлені Повітовим управлінням з питань працевлаштування у місті Єлєня Гура Республіки Польща на користь компанії RGS Товариство з обмеженою відповідальністю з місцезнаходженням у місті Єлєня Гура.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що використання підроблених документів громадянами України відбулося у період з 30.12.2019 по 05.06.2020.
У ході досудового розслідування особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, не встановлено, про підозру жодній особі не повідомлялося.
З урахуванням того, що під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно з законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, тому є підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав та просив його задовольнити, кримінальне провадження просив закрити.
Суд заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали справи, дійшов такого висновку.
З наданих стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження вбачається, що у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження органом досудового розслідування проведений певний обсяг слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила вищевказане кримінальне правопорушення, однак за їх результатами відомості про особу, що вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено, про підозру жодній особі не повідомлялося.
Приписами ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями ст. 92, 110 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, прокурора, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Положеннями п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Цією нормою права законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Пунктом 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Отже, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відомості внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком.
Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Так, прокурор вважає, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше 3 років, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчилися, а тому кримінальне провадження, зважаючи на те, що в результаті проведення слідчих дій не встановлено особу, яка ймовірно причетна до вищевказаних протиправних дій, підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Разом з тим суд зазначає, що вказана процесуальна норма, яка зобов`язує задовольнити відповідне клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, передбачає дві підстави для прийняття такого рішення: закінчення строків давності та не встановлення причетних до протиправного діяння осіб.
Суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не провів усі необхідні слідчі дії з метою встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а тому стверджувати, що вжито усіх заходів, проведено необхідні оперативно-розшукові та слідчі дії, за результатами яких не встановлено осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення, у суду немає підстав.
За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити завданням та засадам кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 369, 372 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1