Справа № 521/9537/20
Номер провадження:1-кп/521/379/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 06.09.2023 року було надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошено останнього у розшук.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2023 року було поновлено судове провадження у зв`язку з встановленням місцезнаходження обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Вивчивши клопотання з доданими матеріалами, а також вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Сторона обвинувачення зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд зауважує, що ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснення підозрюваною таких дій в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчий суддя повинен обрати такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку обвинуваченого.

Отже, суддею при розгляді клопотання встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які випливають з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Разом з тим, в частині наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, суддя приходить до переконання про необґрунтованість вказаного ризику, оскільки ОСОБА_4 раніше не судимий.

При цьому, в ході судового засідання встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має місце мешкання.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від слідства й суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.

У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою.

Отже, застосування найсуворішого запобіжного заходу повинна оцінюватись не лише у світлі покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки.

Підстави, які наведені в клопотанні прокурора, якими обґрунтовується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в більшості носять імовірний характер, та не всі ризики були обгрунтованні в судовому засіданні.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, який, на думку судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку обвинуваченого.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (за кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років), вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого (не одружений, офіційно не працевлаштований, має місце проживання, раніше не судимий.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 205 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 /два/ місяці передбачені ч. 5 ст. 194 КПК:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, який здійснювати досудове розслідування, за першою вимогою;;

2)не відлучатися із населеного пункту (м. Одеса), в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на ВП за місцем проживання.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 2 /два/ місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 09.10.2023 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання припиняє свою дію 09.12.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1