справа № 615/1629/23
провадження № 1-кп/631/157/23
У Х В А Л А

п р о п р о д о в ж е н н я з а п о б і ж н о г о з а х о д у

у в и г л я д і т р и м а н н я п і д в а р т о ю

26 грудня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_2

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

а також:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо вчинення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Лисичанськ Луганської області, громадянином України (паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 виданий 10.04.2023 року органом 6331), із середньо-технічною освітою,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

одружений, має на утриманні малолітню дитину - доньку-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

проживає без реєстрації за адресом:

АДРЕСА_1 ;

раніше судимий:

?23.09.2008 року Лисичанським міським судом Луганської області за частинами 1, 2 статті 185, частиною 1 статті 277 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 104 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, 09.02.2009 року звільнений за постановою Лисичанського міського суду Луганської області на підставі пункту (а) статті 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року;

?23.09.2009 року Лисичанським міським судом Луганської області за частиною 3 статті 185 та частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України на 4 роки позбавлення волі. На підставі статті 104 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

?13.01.2010 року Лисичанським міським судом Луганської області за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 186, частиною 2 статті 296 статтею 71 Кримінального кодексу України до 6 років позбавлення волі, звільнений 16.10.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 5місяців 28 днів, на підставі ухвали Перевальського районного суду Луганської області від 08.10.2014 року.

?03.06.2016 року Лисичанським міським судом Луганської області

за пунктом 4, 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 1 статті 162, частиною 4 статті 187, частиною 3 статті 296, статтею 71 Кримінального кодексу України до 10 років один місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 22.07.2022 року за відбуттям строку покарання;

?22.03.2023 року Валківським районним судом за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. На підставі частини статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком 3 роки.

кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, в якому на стадії досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із строком, продовженим під час підготовчого провадження 05.09.2023 року до 03.11.2023 року включно, а в подальшому, 02.11.2023 року - до 31.12.2023 року включно (т. 1 а. с. 46, 116 - 125, 221 - 243).

Ухвалою Харківського апеляційного суду, прийнятою 26.10.2023 року, ухвала Нововодолазького районного суду Харківської області від 05.09.2023 року залишена без змін (т. 1 а. с. 170 - 173).

Крім того, ухвала Нововодолазького районного суду Харківської області, постановлена 02.11.2023 року, оскаржена до апеляційної інстанції стороною захисту, проте на цей час результат розгляду суду не відомий.

У зв`язку із спливом строку, на який було продовжено вказаний запобіжний захід, начальник Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , який згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України має відповідні повноваження та діє на підставі постанови про створення групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, прийнятої заступником керівника Богодуховської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 12.07.2023 року, із дотриманням вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодифікованого закону України звернувся в суд із клопотанням, зареєстрованим за вхідним № 7235/23-вх від 26.12.2023 року, щодо продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, яке надійшло у повній відповідності до строків та порядку, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що у зв`язку із тим, що на цей час справа не розглянута, ризики, визначені чинним законодавством, а саме: статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, як то: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення,- продовжують існувати, а також ураховуючи вагомі доказів вчиненого, тяжкість можливого покарання, віку обвинуваченого, його соціальних зв`язків та репутації, й майнового стану, вважає за доцільне продовження застосованого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою без визначення застави строком шістдесят днів тим, зауваживши, що запобіжні заходи, пов`язані із перебуванням обвинуваченого на волі, не зможуть забезпечити виконання цілій, на які вони направлені.

Також із дотриманням вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодифікованого закону України, за вхідним № 7106/23-вх від 19.12.2023 року, обвинувачений ОСОБА_3 також звернувся до суду із клопотанням, в якому просив змінити раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

На обґрунтування клопотання зазначив, що у прокурора відсутні належні докази існування зазначеного у його клопотанні ризиків, не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну поведінку. Натомість, 22.03.2023 року Валківським районним судом було встановлено, що він одружений, має неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Прохання про зміну раніше застосованого до нього запобіжного заходу викликано необхідністю допомагати родині. Окрім того, внаслідок постійних обстрілів території міста Харкова, він не має гарантій, що при наступному бомбардуванні йому дадуть можливість спуститися у бомбосховище чи евакуюють.

Представники потерпілого - Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені своєчасно та належним чином згідно із вимогами кримінального процесуального кодифікованого закону України, про причини своєї неявки не сповістили.

Відкривши судове засідання та заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд, ураховуючи, що представники потерпілої особи належним чином у процесуальний спосіб повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, прийшов до висновку про можливість здійснити розгляд нагального питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без них.

Приходячи до такого, суд урахував, що відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожна людина при визначенні її громадських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка бере участь у справі, бути присутньою на судовому засіданні, що випливає з об`єкта та цілей вищевказаної статті 6 Конвенції, оскільки здійснення гарантованих нею прав передбачає можливість особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі», ухвалене 19.06.2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України», що ухвалене 03.04.2008 року (заява № 3236/03), вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Наявними матеріалами справи доведено, що представники потерпілої особи - Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області - обізнані про перебування в провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області під голуванням судді ОСОБА_1 справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, суд не вбачає перешкод для проведення судового засідання із розгляду клопотання прокурора та обвинуваченого за їх відсутності.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 вважав, що саме його клопотання слід задовольнити, так як воно є обґрунтованим, а тому необхідно та доцільно продовжити строк тримання обвинуваченому під вартою на строк 60 днів без визначення застави. Вказав, що підстав задля задоволення клопотання обвинуваченого не вбачається.

Захисник ОСОБА_4 який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою № 027-270005152 від 12.06.2023 року, а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1086, виданого 09.05.2003 року на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 5, у судовому засіданні вважав, що у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити, обравши обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, тобто наполягав на задоволенні клопотання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримав своє клопотання, зауваживши, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим, надуманим та не відповідає приписам чинного законодавства України щодо наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом ризиків, та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Відтак, дослідивши клопотання прокурора та обвинуваченого, наявні матеріали справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23), а також вислухавши позицію сторін у справі, суд вважає, що задоволенню підлягає клопотання прокурора з огляду на таке.

Порядок кримінального провадження на території України як обумовлено змістом статті 1 Кримінального процесуального кодексу України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Одним із завдань кримінального провадження, визначеним у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі приписів статті 26 Кримінального процесуального кодексу України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом.

Частиною 3 статті 331 Кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу, вирішуючи питання в прядку, передбаченому главою 18 Кримінального процесуального кодексу України.

Із таким клопотанням стосовно запобіжного заходу ОСОБА_3 звернувся прокурор, який обґрунтував своє прохання продовжити дію застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави.

Також, в матеріалах цієї справи наявні такі письмові докази, долучені на обґрунтування питання, що вирішується, а саме:

-інформація з Валківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області, підписана виконувачем обов`язків начальника відділу ОСОБА_10 , з якої убачається, що 02.11.2022 року Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) проведена державна реєстрація шлюбу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час реєстрації шлюбу змінив своє прізвище на прізвище нареченої « ОСОБА_12 » (актовий запис про шлюб № 329);

-вимога про судимість відносно ОСОБА_11 із відповідною довідкою № 7-12072023/63073 за відомостями ОСК МВС України та ГУНП України в Харківській області станом на 14.07.2023 року, а також вимога про судимість відносно ОСОБА_3 із відповідною довідкою № 103-12072023/63073 за відомостями ОСК МВС України та ГУНП України в Харківській області станом на 12.07.2023 року, згідно з якими обвинувачений раніше неодноразово судимий, наявні непогашені та невідбуті судимості;

-копія паспорта громадянина України, яким документований 10.04.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Лисичанськ Луганської області;

-довідка з ТОВ «ІНТЕРФРАКТ-ПЛЮС», про підтвердження надання обвинуваченим послуг за договором цивільно-правового характеру б/н від 17.04.2023 року, в період з 17.04.2023 року по 30.04.2023 року, та за договором цивільно-правового характеру б/н від 20.05.2023 року, в період з 22.05.2023 року по 31.05.2023 року, з 01.06.2023 року послуги не надавав; копії договорів;

-характеристика з ТОВ «ІНТЕРФРАКТ-ПЛЮС» на ОСОБА_13 , з якої обучається що обвинувачений зарекомендував себе негативно, часто вступав в конфліктні суперечки;

-копія вироків Валківського районного суду Харківської області від 22.03.2023 року, Лисичанського міського суду Луганської області від 03.06.2016 року, Лисичанського міського суду Луганської області від 23.09.2008 року, Лисичанського міського суду Луганської області від 23.09.2009 року та Лисичанського міського суду Луганської області від 13.01.2010 року;

-довідки КНП «ВАЛКІВСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» про те, що ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває;

-інформація Богодухівського районного сектору № 1 філії ДУ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області про те, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на обліку з 09.05.2023 року;

-характеристика з місця проживання ОСОБА_3 , з якої убачається, що усних скарг на нього не надходило;

-довідка Валківського відділу Богодухівської філії Харківського обласного центру зайнятості, згідно з якою ОСОБА_3 на обліку в них не перебуває;

-довідка ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що ОСОБА_3 на всіх видах військового обліку не виявлений;

-копія ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_14 від 14.07.2023 року, постановленої в межах справи з єдиним унікальним № 615/1301/23 (провадження № 1-кс/635/229/2023) відносно ОСОБА_3 , якою йому застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.09.2023 року включно без права внесення застави.

Отже, судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на підставі ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_14 , постановленої 14.07.2023 року, строком до 08 вересня 2023 року (включно) без визначення застави (т. 1 а. с. 46).

Також у підготовчому судовому засіданні ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 05.09.2023 року у межах справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжений на строк 60 днів, тобто до 03 листопада 2023 року включно (т. 1 а. с. 116 - 125).

Зазначена ухвала суду була оскаржена обвинуваченим, проте ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, постановленою 26.10.2023 року залишена без змін (т. 1 а. с. 170 - 173).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 02.11.2023 року за наслідками проведеного підготовчого судового засіданні у межах справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, продовжено застосований на стадії досудового розслідування до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 31 грудня 2023 року включно (т. 1 а. с. 221 - 243).

Отже, станом на 26.12.2023 року справа по суті висунутого обвинувачення не розглянута, свідки, що викликались у суд не з`явились та не були допитані, представники потерпілої особи свідчень ще не надали, а строк тримання під вартою ОСОБА_3 спливає через три робочі дні (п`ять календарних).

Відтак, запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються (продовжуються) тільки з метою та за наявності підстав, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд щоразу зобов`язаний враховувати відповідну практику Європейського суду з прав людини, в тому числі й правову позицію, викладену у пункті 80 Рішення від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України" щодо можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 1 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, які можуть застосовуватись у кримінальному провадженні, що наведені в порядку зростання ступеню суворості. При цьому такий вид як тримання під вартою є найбільш суворим з них.

Виключною (єдиною) метою застосування (продовження) запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставами ж застосування (продовження) запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність хоча б одного ризику, переліченого у пунктах 1 - 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Задовольняючи клопотання прокурора щодо продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду справи, суд, враховуючи існування ризиків (можливість вчинення інших кримінальних правопорушень (обвинувачений раніше судимий, судимості не відбуті та не погашені), незаконного впливу на свідків (вони ще не допитані в суді), оцінюючи наявні в нього на цей час матеріали кримінального провадження та всі обставини у їх сукупності, а саме: вагомість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; його вік; стан здоров`я; характер соціальних зв`язків у місці його проживання; вчинення кримінального правопорушення за місцем мешкання обвинуваченого,- приходить до обґрунтованого висновку про те, що раніше застосований на стадії досудового розслідування та продовжений під час підготовчого провадження до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строк якого спливає 31.12.2023 року, виявився вкрай дієвим та таким, завдяки якому досягнуто виключної та єдиної мети такого застосування - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім того, із висновком суду першої інстанції щодо продовження застосування до обвинуваченого саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою погодилась без будь-яких зауважень й апеляційна інстанція.

З огляду на таке, а також беручі до уваги обґрунтованість підозри (на цей час висунутого обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1 - 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які ще не змінились, а тому враховуючи вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, викладені у пункті 79 Рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", а також сукупний строк триманні обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, вважає за необхідне, можливе та доцільне продовжити строк застосованого до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 5 Конвенції з прав людини та усталеної практики Європейського суду з прав людини «обґрунтованість підозри» розуміється так, що існують факти та/або інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити інкриміновані їй правопорушення. За таке, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, з огляду на те, що судовий розгляд цього кримінального провадження не розпочатий й справа перебуває на стадії підготовчого судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи на обґрунтування питання, що обговорюється, як то: вік обвинуваченого (31 повні роки), стан його здоров`я (довідок про наявність будь-яких хворіб сторонами захисту або обвинувачення не надано, усно не заявлено), сімейний стан (одружений), відсутність постійного роду занять (офіційно не працевлаштований, суб`єктом господарської діяльності не є), матеріальне положення (постійний дохід відсутній внаслідок відсутності офіційного працевлаштування та заняття господарською діяльністю), місце мешкання (мешкає без реєстрації за адресою, що є місцем вчинення злочину, який йому обвинуваченням закидається у провину),- ураховуючи достатність даних задля формування висновку щодо обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_3 з огляду на наявність висунутого йому обвинуваченого, дотримуючись принципу розумності строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також сукупний строк триманні обвинуваченого під вартою, а також зміст частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодифікованого закону України щодо того, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, дають достатні підстави вважати, що саме такий запобіжний захід як тримання під вартою запобіг та й у подальшому зможе запобігти ризикам, передбаченим у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 й створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні, а тому суд вважає за необхідне та можливе продовжити раніше застосований (та продовжений 05.09.2023 року й 02.11.2023 року до 31.12.2023 року включно) винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на строк 60 днів.

Відповідно до вимог, передбачених частиною 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (пункт 1 цієї норми процесуального права).

Отже, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав обвинуваченому розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, продовжуючи застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд, з огляду на вище викладене та ураховуючи передбачені статтями 177 і 178 кримінального процесуального кодифікованого закону України обставини, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого проти життя та здоров`я особи, зокрема, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, суд не визначає йому розмір застави, продовжуючи під час судового провадження строк тримання його під вартою.

Під час судового засідання та вирішення нагального питання щодо продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу судом ретельно вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, на якому наполягала сторона захисту, зокрема з урахуванням доводів, викладених обвинуваченим у своєму клопотання щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби. Однак, враховуючи наявність зазначених ризиків, оцінюючи сукупність всіх обставин, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, факт вчинення інкримінованого йому стороною обвинувачення злочину за своїм місцем мешкання; фактичні обставини тяжкого злочину, викладені у обвинувальному акті та у вчинені якого він обвинувачується, - вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, й домашнього арешту в нічний час доби, на цей час є неможливим, та передчасним, а тому суд продовжує строк застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приходячи до такого, суд критично ставиться до доводів захисту щодо безпідставності та необґрунтованості клопотання прокурора, висловлених у судовому засіданні обвинуваченим, оскільки у процесуальний спосіб жоден із наведених ним фактів не доведений.

Формуючи вказані висновки, суд покладається на положення частини 1 статті 6 зазначеної вище Конвенції, що вимагають від суду, який підпадає під її дію, бути безпристраснім, що включає у себе відсутність упередження або упередженості.

У рішеннях «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30.09.2010 року та у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що словосполучення «згідно із законом» по суті стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм. Фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Тобто відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що відображує принцип, пов`язаний із належним відправленням правосуддя, в кожному рішенні судів та трибуналів повинні бути належним чином викладені аргументі, на яких вони базуються.

Постановляючи ухвалу, здебільшого, суд застосовує приписи пункту 42 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого 15.11.2007 року за заявою № 22750/02 у справі «Бендерський проти України», де суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитись залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року). Право може вважатись ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (пункт 33 рішення «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000 року та пункти 32 і 35 рішення «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006 року).

Відтак, позиція сторони захисту почута, їх зауваження заслухані та вивчені судом, проте вони не знайшли в певній мірі належного юридичного підґрунтя задля їх задоволення.

Продовжуючи ОСОБА_3 строк застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР», суд ураховує приписи частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому аналізуючи складність справи, її суб`єктний склад та об`єм доказової бази, обумовлений реєстром, доданим до обвинувального акту, вважає, за необхідне встановити строк дії цієї ухвали в частині тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою в 60 днів.

Постановляючи ухвалу, суд зазначає, що відповідно до пункту 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, забезпечуючи право на свободу та особисту недоторканість, керуючись статтею 5 Конвенції з прав людини, статтею 29, 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, статтею 12, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями), статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, пунктом 5 частини 1 статті 7, статтею 12, частинами 1 та 3 статті 21, частиною 6 статті 22, частинами 1 та 11 статті 31, частиною 2 статті 35, частиною 2 статті 110, частиною 5 статті 115, статтями 131, 132, 134 - 138, 176 - 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, частиною 4 статті 291, частиною 1 статті 293, частиною 3 статті 331, статтею 336, частиною 2 статті 369, частиною 3 статті 371, статтею 372, частиною 2 статті 392, частиною 5 статті 532 та статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 23 лютого 2024 року включно.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близьких родичів ОСОБА_3 про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 23 лютого 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» - для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй її копії.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали було постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано суддею в одному примірнику та оголошено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду 01.01.2024 року о 09 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1