Справа № 344/2330/24
Провадження № 1-кс/344/1154/24
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000110,-

В С Т А Н О В И В :

в клопотанні вказано, що у провадженні СУ ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження № 0000110 від 01.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Так, 31.01.2024 року до СУ ГУНП в Івано-Франківській області надійшли матеріали Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за фактом вчинення кримінального правопорушення, в матеріалах викладено, що в квартирі по АДРЕСА_1 проживала гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла 2021 році про що свідчить актовий запис про смерть № 2145 від 09.08.2021 року, також згідно інформації КП «Міська ритуальна служба» відповідно до реєстрації поховань ОСОБА_4 , похована 10.08.2021 року на міському кладовищі Івано-Франківської МТГ, замовленням на організацію та проведення поховання була гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також встановлено, що 08.12.2023 року ОСОБА_5 , діючи на підставі довіреності зареєстрованої в реєстрі 27.10.2023 року за № 2716, посвідченої приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_6 , здійснила відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклавши договір купівлі-продажу квартири, відомості про який внесено до реєстру за № 1489 приватним нотаріусом ОСОБА_8 . Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що об`єкт нерухомого майна № 101, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману використовуючи підроблені документи була незаконно відчужена. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101), належить на праві власності ОСОБА_7 . З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, передачі, майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101), яка належить на праві власності ОСОБА_7 .

Слідчий надав заяву в якій просить розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримував, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст. 170 Кримінального процесуального Кодексу України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10-11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101), належить на праві власності ОСОБА_7 .

Постановою від 07.02.2024 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, передачі, майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101), яка належить на праві власності ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Таким чином, клопотання обґрунтовано належними правовими підставами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити;

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101), яка належить на праві власності ОСОБА_7 та заборонити розпоряджатись вказаним майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1