Справа №359/7863/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/710/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер, Вишгородського району, Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції станом на 05.01.2017 року), та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських або організаційно-розпорядчих повноважень на підприємствах, організаціях, установах державної та комунальної власності, строком на три роки.

Звільнено ОСОБА_7 від призначеного основного та додаткового покарання за ч.1 ст. 368 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно ст. 49 КК України.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.

Також, цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, у відповідності до наказу виконувача обов`язків начальника Київської митниці Державної фіскальної служби України № 53-о від 08.12.2014 року ОСОБА_7 призначено на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС України.

Також, відповідно до наказу виконувача обов`язків начальника Київської митниці ДФС України № 135-о від 24.02.2017 року на ОСОБА_7 , в період з 27.02.2017 по 24.03.2017 року, покладено тимчасово виконання обов`язків заступника начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС України.

ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5 митного посту "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС України, наділений організаційно-розпорядчими функціями, що полягають у здійсненні ним контролю та митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України, забезпеченні дотримання встановленого порядку переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів, тобто згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Головний державний інспектор відділу митного оформлення № 5 митного посту "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС України ОСОБА_7 , являючись державним службовцем, під час виконання своїх службових обов`язків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ст. ст. 4, 8 ЗУ "Про державну службу", ст. ст. 3, 22 ЗУ "Про запобігання корупції", ч. 1, ч. 4 ст. 7 МК України, п.п. 1, 4, 7 "Положення про Державну фіскальну службу України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, та своєї посадової інструкції, затвердженої 19.12.2016 року, виконувачем обов`язків начальника Київської митниці ДФС України ОСОБА_10 , у березні 2017 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди з використанням наданої влади та службового становища, висловив ОСОБА_11 прохання надати йому неправомірну вигоду в сумі 4000 гривень, за не вчинення ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_11 , дій з використанням наданого йому службового становища, спрямованих на штучне затягування митного оформлення товарів, а саме: не застосуванні форм митного контролю у виді: митних оглядів, перевірок документів та відомостей, перевірок системи звітності, направлення запитів та не прийняття рішення щодо корегування заявленої митної вартості товарів, визнання декларацій недійсними чи призупинення митного оформлення, що призвело б до умисного безпідставного затягування часу здійсненням митних формальностей ОСОБА_7 та, як наслідок, псування товару.

У подальшому 15.06.2017 року близько 17 год. 51 хв. ОСОБА_11 прибув у приміщення митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС України, де повідомив ОСОБА_7 , що бажає розмитнити товар - живі прісноводні декоративні акваріумні рибки.

У свою чергу, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, всупереч вищезазначених вимог нормативно-правових актів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 15.06.2017 року близько 18 год. 30 хв. у приміщенні митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС України, що розташований за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, аеропорт, одержав від ОСОБА_11 , неправомірну вигоду у сумі 4 000 гривень за не вчинення ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_11 , дій з використанням наданого йому службового становища, спрямованих на штучне затягування митного оформлення товарів на вищевказаному митному пості, які полягають у не застосуванні форм митного контролю у виді: митних оглядів, перевірок документів та відомостей, перевірок системи звітності, направлення запитів та не прийняття рішення щодо корегування заявленої митної вартості товарів, визнання декларацій недійсними чи призупинення митного оформлення, що призвело б до умисного безпідставного затягування часу здійсненням митних формальностей ОСОБА_7 та, як наслідок, псування товару.

Таким чином, такими своїми умисними діями, які виразились у проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та свого службового становища, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК (в редакції станом на 05.01.2017 року).

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження № 0000069 від 23.03.2017 року за ч. 1 ст. 368 КК України закрити, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений послався на те, що вирок суду є незаконним. Вважає, що існують обставини, які вказують на наявність провокації з боку правоохоронних органів на схиляння його до вчинення злочину, передбаченого ст. 368 КК України. Також вважає, що всі наявні в матеріалах справи докази є неналежними та недопустимими, а висновки суду про його винуватість не відповідають матеріалам кримінального провадження.

В запереченнях, поданих до суду прокурор ОСОБА_12 , наводячи обґрунтування, просила залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок суду-без змін.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та свого службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК (в редакції станом на 05.01.2017 року) за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК (в редакції станом на 05.01.2017 року) підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами: зокрема витягом з кримінального провадження №0000069 від 23.03.2017 р., згідно якого до реєстру 23.03.2017 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; повідомленням щодо виявлення ознак кримінального правопорушення, за підписом заступника начальника Головного управління БКОЗ СБ України ОСОБА_14 , адресованого прокурору Київського гарнізону ОСОБА_15 , № 14/4/7081 від 21.03.2017 року; заявами ОСОБА_11 від 03.04.2017 року, написаних на ім`я прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_16 , з яких вбачається, що останній просить його залучити до конфіденційного співробітництва у рамках кримінального провадження № 0000069 від 23.03.2017 року, для участі в окремих негласних слідчих (розшукових) діях; постановою прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_16 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 19.04.2017 року, якою надано дозвіл на проведення НСРД; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, в рамках кримінального провадження № 0000069, від 19.06.2017 року з додатком до нього; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з абонентського номеру: НОМЕР_1 (оператора мобільного зв`язку "Лайфселл"), яким користується ОСОБА_11 , в рамках кримінального провадження № 0000069, від 19.06.2017 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтроль особи ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0000069, від 28.04.2017 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтроль особи ОСОБА_11 , в рамках кримінального провадження № 0000069, від 28.04.2017 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтроль особи ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0000069, від 16.06.2017 року; ротоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтроль особи ОСОБА_11 , в рамках кримінального провадження № 0000069, від 16.06.2017 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину, в рамках кримінального провадження № 0000069, від 16.06.2017 року, щодо ОСОБА_7 за участі ОСОБА_11 ; протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - коштів від 15.06.2017 року з додатком до нього; протоколом огляду заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових коштів від 16.06.2017 року; протоколом обшуку від 15 червня 2017 року; висновком експерта № 191/5 від 17.07.2017 року з ілюстративною таблицею ; даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.09.2017 року з фото-таблицями до нього за участю свідка ОСОБА_11 .

Вказані докази здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції досліджено протоколи та долучені до них диски з аудіо- та відеозаписами за результатами проведення НСРД від 19.07.2017 - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме телефонних розмов, які відбувалися 27.04.2017, 22.05.2017 та 15.06.2017 маж абонентами телефонних номерів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а також відеозапис НСРД від 154.06.2017 - передача грошових коштів. При цьому не було встановлено будь-яких суттєвих невідповідностей, обставини повністю відповідають змісту протоколів за результатами НСРД, що в свою чергу свідчить про достовірність цих доказів.

Також колегія суддів знаходить неспроможними доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу протоколу обшуку від 15.06.2017, за яким проведено обшук за місцем проживання обвинуваченого, де виявлено та вилучено чорну сумку та брюки ОСОБА_7 , на яких при освітленні лампою ультрафіолетового освітлення виявлено плями речовини, яка світиться яскраво-зеленим забарвленням.

Так, в ході судового розгляду беззаперечно встановлено, що під час проведення слідчої дії - огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - коштів 15.06.2017, грошові кошти помічалися за допомогою люмінесцентної спеціальної хімічної речовини, яка під час її просвітлення ліхтарем з ультрафіолетовим випромінюванням світилася зеленим кольором. Сліди аналогічної спеціальної хімічної речовини були виявлені і на сумці, і на брюках під час їх просвітлення ультрафіолетом в ході обшуку, оскільки остання світилася саме зеленим кольором. Враховуючи вказані обставини, а також роз`яснення експертом ОСОБА_17 в частині того, що зеленим кольором світиться лише одна люмінесцентна спеціальна хімічна речовина, а саме: «Люмінор-496Т», суд правильно дійшов висновку, що під час помічення грошових коштів 15.06.2017 спеціалістом використовувався порошок «Люмінор-496Т», і саме тампон із даною речовиною, який запаковано до паперового конверту, в подальшому було надано на дослідження експерту.

Разом з цим, при оформленні протоколу огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - коштів 15.06.2017 спеціалістом було допущено технічну помилку стосовно назви спеціального порошку, та замість «Люмінор-496Т» зазначено «Люмінор-540Т», у зв`язку з чим аналогічну помилку було допущено і на пояснювальному написі на паперовому конверті, до якого поміщено зразок даної речовини, який опечатано та засвідчено печаткою та підписами учасників слідчої дії.

Отже, допущена помилка в частині назви спеціального порошку, який використовувався під час помічення грошових коштів 15.06.2017 не свідчить про недопустимість висновку експерта, як доказу у кримінальному провадженні, оскільки судом не встановлено, а стороною захисту не зазначено, яким чином дана обставина вплинула чи могла вплинути на достовірність цього висновку та порушення таким чином прав обвинуваченого.

Таким чином, встановлено, що обшук 15.07.2017 проведено з дотриманням та у відповідності до положень ст. ст. 223, 236 КПК України, та належним чином зафіксовано відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Підстав для визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 15.06.2017 не встановлено.

Необґрунтованими знаходить колегія суддів й доводи апеляційної скарги про те, що речові докази, а саме чорна сумка та форменні брюки з ременем не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.09.2017 стороні захисту були відкриті усі матеріали досудового розслідування, їм вручався реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому зокрема було зазначено про визнання речовими доказами - сумки чорного кольору та брюк, та передачу їх на відповідальне зберігання. Обвинувачений та його захисник не були позбавлені права, у разі необхідності, ознайомитися із даними речовими доказами.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про наявність провокації з боку правоохоронних органів на схиляння його до вчинення злочину, передбаченого ст. 368 КК України, то вони спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказу.

Так, враховуючи наявні в матеріалах справи, не встановлено, що дії працівників правоохоронних органів виходили за межі розслідування, а також не доведено достатньою сукупністю доказів, що дії ОСОБА_11 містили ознаки схилення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення.

Також перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено доказів, які б дозволили обґрунтовано припустити, що ОСОБА_11 діяв за вказівкою органів СБ України чи прокуратури або, що в нього були інші приховані мотиви.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_11 спочатку повідомив про дії працівника митниці, а саме ОСОБА_7 , а лише потім під наглядом правоохоронних органів відбулася імітація злочинної повіденки, що свідчить про дії приватної особи, яка діяла під наглядом.

Матеріалами підтверджено, що умисел на вчинення злочину виник у ОСОБА_7 самостійно, без активного втручання сторонніх осіб, про що свідчать матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема протоколи за результатами НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину від 28.04.2017 та 16.06.2017 з додатками до них, з яких вбачається, що обвинувачений сам встановлює розмір неправомірної вигоди, порядок та строки її надання, та повідомляє, які дії необхідно здійснити ОСОБА_11 (коли подати декларацію, як упакувати, щодо ціни товару, ваги товару тощо) для того, щоб митне оформлення його товару відбулося швидко, без застосування форм митного контролю.

Також, як видно із вказаних записів, результат проведення митного оформлення товару, що надійшов ОСОБА_11 залежав саме від ОСОБА_7 , за що він і просив неправомірну вигоду, при цьому ніякий тиск на нього не здійснювався, будь-яких прихованих мотивів на підставі досліджених доказів в діях ОСОБА_11 не встановлено.

Самостійне звернення ОСОБА_11 до працівника митниці з питанням щодо порядку митного оформлення товару не може вказувати на які-небудь приховані мотиви, ініціатива ОСОБА_11 у спілкуванні з ОСОБА_7 не була пов`язана із провокуванням до вчинення злочину, а стосувалась попередніх домовленостей про подальші зустрічі.

Твердження обвинуваченого з приводу того, що він надавав лише консультативні послуги ОСОБА_11 повністю спростовуються також спростовуються матеріалами НРСД. При цьому, дослідженими судом доказами не встановлено відмови ОСОБА_7 від контакту з ОСОБА_11 , а навпаки, його заохочення, оскільки обвинувачений проти зустрічей з ОСОБА_11 не заперечував, сам надавав вказівки щодо дій останнього, а характер їх спілкування свідчив про зв`язок у побудові домовленостей між ними, який обвинувачений підтримував своїми діями. Така поведінка обвинуваченого свідчила про його наміри до вчинення неправомірних дій, які не залежали лише від дій ОСОБА_11 , та демонструє активну позицію обвинуваченого в цьому питанні.

Колегія суддів приходить до переконання, що доводи ОСОБА_7 щодо провокації злочину є виключно способом захисту, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими у провадженні доказами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про те, що достовірно не встановлено обставин, за яких суд міг би дійти обґрунтованого висновку, що правоохоронні органи створили обстановку та умови, які спонукали ОСОБА_7 до отримання неправомірної вигоди, а також, що ОСОБА_11 активно схиляв обвинуваченого до отримання неправомірної вигоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не мав влади чи службового становища, як це передбачає формулювання ч.1 ст. 368 КК України є безпідставними.

Так, за диспозицією ст. 368 КК України кримінальна відповідальність настає тоді, коли одержання неправомірної вигоди особою відбувається в обмін на вчинення чи невчинення нею в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. При цьому вчинення чи невчинення службовою особою відповідних дій перебуває за межами об`єктивної сторони даного злочину.

Поняття «з використанням наданої їй влади чи службового становища» з погляду кваліфікації за ст. 368 КК не обмежується діями (бездіяльністю) в межах службової компетенції і включає в себе використання службовою особою можливостей, обумовлених займаною посадою.

Як вбачається із присяги державного службовця, ОСОБА_7 від 25 липня 1997 року, попередження про неприпустимість вчинення корупційних діянь та злочинів у сфері службової діяльності від 08 грудня 2014 року, попередження про спеціальні обмеження, встановлені ЗУ "Про державну службу" та ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" від 08 грудня 2014 року, листа-ознайомлення ОСОБА_7 із вимогами ЗУ "Про запобігання корупції" від 17 квітня 2015 року та попередження ОСОБА_7 про спеціальні обмеження, встановлені ЗУ "Про запобігання корупції" від 5 червня 2015 року, ОСОБА_7 , будучи державним службовцем, був ознайомлений та попереджений про недопустимість одержання неправомірної вигоди.

Таким чином, ОСОБА_7 обіймаючи посаду головного державного інспектора ВМО № 5 м/п "Бориспіль-аеропорт", являючись службовою особою Київської митниці ДФС України, не вправі був одержувати будь-яку винагороду у зв`язку зі здійсненням своїх службових повноважень.

При цьому відповідно до змісту правових висновків Верховного суду України (постанова № 5-149кс16) з приводу аналізу аналогічних кримінальних проваджень суд зазначав, що за нормативними приписами заборони одержувати незаконну винагороду, визначення яких міститься у статті 368 КК, представник влади, не вправі одержувати будь-якої винагороди у зв`язку зі здійсненням своїх службових повноважень. Указане законодавче положення передбачає, що кримінальна відповідальність за порушення цієї заборони настає в тому разі, коли особа, яка дає хабар службовій особі, усвідомлює, що дає його саме такій особі й у зв`язку з можливостями її посади, а особа, яка одержує незаконну винагороду (хабар), розуміє (не може не розуміти) значущість займаної нею посади, її статусність та можливості; ураховується також вагомість цієї посади у сприйнятті хабародавцем, мета, яку переслідує останній, та його переконаність у тому, що цієї мети буде досягнуто завдяки можливостям посади, яку обіймає хабароодержувач.

Наявність такої можливості, вочевидь, обумовлюється авторитетом займаної ОСОБА_7 посади головного державного інспектора відділу митного оформлення, який здійснює функції представника влади. Його посада також була пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. Тобто, на момент вчинення діянь, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , останній, був службовою особою, головним державним інспектором відділу митного оформлення, який діяв умисно, з метою власного незаконного збагачення. Наявність корисливого мотиву у ОСОБА_7 підтверджується загальною спрямованістю вчинених ним діянь, адже одержання неправомірної вигоди для себе - саме по собі завжди вчинюються з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення.

У вказаному кримінальному провадженні, на переконання суду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_11 , який 15 червня 2017 року дав хабар (неправомірну вигоду), звертався до ОСОБА_7 як до державного інспектора митного посту, розраховуючи на те, що він використає можливості своєї посади і за хабар утримається від виконання певних дій в його інтересах.

Крім того, ОСОБА_7 , одержуючи незаконну винагороду, не міг не розуміти, що ця винагорода йому дається за використання ним можливостей своєї посади.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 не вчиняв будь-яких дій в інтересах хабародавця, не виключає наявності складу інкримінованого йому одержання хабара, оскільки ці дії знаходяться поза межами об`єктивної сторони цього злочину.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не мав відношення, до поданої ОСОБА_11 до м/п "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС, митної декларації, оскільки розмитненням товарів по цій декларації особисто не займався є безпідставними, так як спростовуються даними посадової інструкції головного державного інспектора ВМО № 5 м/п "Бориспіль-аеропорт" Київської митниці ДФС від 19 грудня 2016 року та доповнення до посадової неї від 7 березня 2017 року, у якій встановлено завдання, обов`язки, права та відповідальність головного державного інспектора відділу митного оформлення № 5, а також закріплені його повноваження.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та правильно кваліфікував його дії ч. 1 ст. 368 КК (в редакції станом на 05.01.2017 року), як прохання у наданні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та свого службового становища.

Отже, при перевірці матеріалів кримінального провадження порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК (в редакції станом на 05.01.2017 року), на переконання колегії суддів, повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності скасування вироку суду.

Таким чином, вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому має бути залишений без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого щодо його скасування - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 -залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя