Справа № 626/3131/23
Провадження № 1-кп/626/432/2023
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

18 жовтня 2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: крамарова і.м.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноград кримінальне провадження №0000744 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Ленінське, Красноградського району, Харківської області, українець, громадянин України, не працюючий, неодружений, з професійно технічною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.06.2023р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 13.09.2023р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 17.07.2023 року близько 11:40 год. перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «Посад» біля полиці з винними виробами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введений на всій території України та який в подальшому неодноразово продовжувався, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, протиправно, викрав з полиці магазину пляшку червоного сухого вина марки «SAPERAVI» Tbilvino, об`ємом 0.75 л., вартістю 334 грн., яке належить ТОВ «РОДОНІТ-Р». Після чого ОСОБА_5 через касу залишив місце вчинення кримінального правопорушення (злочину), не розрахувавшись за викрадену пляшку вина, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій стороні, а саме ТОВ «РОДОНІТ-Р», матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, а саме що прокурором всі обставини викладені вірно та пояснив, що дійсно в денний час 17.07.2023, з метою крадіжки прийшов до магазину «Посад», де з полиці магазину взяв пляшку червоного сухого вина марки «SAPERAVI» Tbilvino та вийшов через касу не оплативши його та направився по своїм справам.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження тих доказів по справі, які ніким не оспорюються, а обмежився дослідженням даних про особу обвинуваченого, які можуть вплинути на призначення останньому міри та виду покарання.

За таких обставинах суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне вчинення викрадення чужого майна, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також ст.65 КК України передбачає, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній раніше судимий за тяжкі в тому числі аналогічні злочини проти власності, має постійне місце мешкання, де характеризується посередньо, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає повне визнання провини.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про його особу, викладені вище; обставини, які пом`якшують покарання, і вважає, що покарання ОСОБА_5 , яке необхідно і достатньо для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, повинно бути призначено в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який міцних соціальних зав`язків не має; не працює; раніше неодноразово судимий, то підстав для застосування ст.69 чи 75 КК України, суд не вбачає.

Поряд з цим, як вбачається з постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.02.2021 у справі №760/26543/17 касаційний суд з огляду на неоднаковість застосування частини 4 статті 70 КК України визначив порядок визначення покарання та надав правовий висновок, згідно з яким, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а надалі встановлено, що вона винна у вчинені інших кримінальних правопорушень, які вчинено до постановлення цього вироку, у таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена на підставі статті 75 КК України, на час ухвалення нового вироку і яке рішення приймає суд під час ухвалення нового вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У разі, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою закону силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення частини 4 статті 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий вирок за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно (пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Красноградського районного суду Харківської області від 13.09.2023р. ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, даний вирок набрав чинності 16.10.2023 року.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про призначення покарання за даним вироком, таким що належить відбувати реально, то попередній вирок Красноградського районного суду Харківської області від 13.09.2023р. необхідно виконувати самостійно.

Така позиція самостійного виконання попереднього вироку викладена у вироку Харківського апеляційного суду від 29.03.2023 року (Справа № 953/7282/22, провадження апел.суду №11-кп/818/289/23) з посиланням на постанов об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.02.2021 у справі №760/26543/17.

Стосовно вирішення питання щодо міри запобіжного заходу до набрання вирком чинності, то суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стосовно ОСОБА_5 міра запобіжного заходу обрана у вигляді домашнього арешту, ухвалою слідчого судді від 21.08.2023 року.

При цьому, ОСОБА_5 , міцних соціальних зав`язків не має; не працює; раніше неодноразово судимий; на шлях виправлення не став, а навпаки вчинив новий корисний злочин, суд вважає що з метою недопущення вчинення обвинуваченим нових злочинів, а також з метою реального виконання вироку, ОСОБА_5 необхідно змінити міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під варту, взявши останнього під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою та відбування покарання ОСОБА_5 , необхідно рахувати з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 18.10.2023 року.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Витрати за проведення експертизи, відповідно до положень ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5(п`ять) років 1(один) місяць.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 13.09.2023р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком чинності змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, з послідуючим триманням в установі виконання покарань.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , необхідно рахувати з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 18 жовтня 2023 року, зарахувавши його в строк відбування покарання.

Речові докази: порожню пляшку червоного сухого вина марки «SAPERAVI» Tbilvino, яка зберігається у камері речових доказів Красноградського РВП знищіти.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя