У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженню, внесеному 23.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003103,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2023 року до суду надійшло вказане клопотання слідчого, копія якого разом із доданими документами завчасно вручені підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Деснянського УП ГУНП в місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0003103 від 23.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Далі у клопотанні детально викладені встановлені на даний час органом досудового розслідування обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення. Серед іншого зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкоджені.

23.10.2023 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

23.10.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах зазначених у клопотанні.

У зв`язку із чим, сторона обвинувачення дійшла до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому підозрюваний зможе здійснити дії, спрямовані на уникнення ним покарання і не виконання процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні поданого клопотання, в обґрунтування необхідності його задоволення посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину та на існування ризиків переховуватись від досудового слідства та незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання. Посилався на ті обставини, що ОСОБА_5 діяв у межах необхідної оборони, враховуючи його бойові поранення, на момент нападу підозрюваний вважав, що існує реальна загроза його життю, після того як він наніс удар, викликав потерпілому швидку допомогу. Підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою, на теперішній час зареєстрований у м. Києві, має постійне місце проживання, орендує квартиру. Враховуючи поранення підозрюваний потребує постійного лікування. Мати підозрюваного хворіє на онкологічне захворювання та знаходиться на його утриманні. Просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника, додав що не заперечував факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень ножем. Пояснив, що після цього викликав швидку медичну допомогу та поліцію. Додав, що є військовослужбовцем, має важке поранення, проходив у м. Києві реабілітацію. Має постійне місце проживання у м. Києві, оскільки тривалий час проживає у своїх знайомих за адресою за якою зареєстрований як ВПО, та сплачує гроші тільки за комунальні послуги.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, що мають значення для вирішення поданого клопотання, слідчий суддя доходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003103 від 23.10.2023 року за ч.1 ст.121 КК України.

У рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у умисному тяжкому тілесному ушкоджені.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід виходити з наступного.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині його обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Все вищезазначене узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеними зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Розглядом клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування фактичними даними, отриманими за результатами проведених процесуальних і слідчих дій, чого достатньо для висновку про те, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики, в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Вирішуючи вказане питання слід врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, зокрема слід врахувати те, що ОСОБА_5 є добровольцем і з початку збройної агресії російської федерації проти України став на захист держави, в ході бойових дій отримав тяжкі поранення, що вкрай негативно позначилось на загальному стані його здоров`я, крім того після того, як він наніс удар потерпілому, ОСОБА_5 відразу викликав швидку та поліцію, не намагався переховуватись, чи позбавитись предмету злочину (ножа). ОСОБА_5 має постійне місце проживання у м. Києві, тривалий час проживає за однією адресою в квартирі у своїх знайомих за даною адресою і зареєстрований, як ВПО, має на утримання мати хвору на онкологію.

З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання не було доведено те, що більш м`якій запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та спробам останнього переховуватись від органу досудового розслідування. А посилання органу досудового розслідування про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, здійснювати тиск на свідків та потерпілого з метою зміну їх показів не доведена належним чином з урахуванням стадії кримінального провадження, часу подій кримінального правопорушення та можливості уникнути вказаних ризиків іншим більш м`яким запобіжним заходом.

В цьому випадку слід вважати, що на даній стадії кримінального провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України, забезпечить процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 178, 183, 194, 197, 202, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_3 , яке погоджено із прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженню, внесеному 23.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003103, відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 21:00 годин до 07:00 годин наступного дня, за адресом фактичного проживання АДРЕСА_1 , строком на 2 місяця, тобто до 23.12.2023 року.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати своє житло, а саме квартиру АДРЕСА_2 , в період часу з 21:00 години до 07:00 години наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.

- не спілкуватися з потерпілим та свідками в цьому ж кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Вказані обов`язки покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на два місяці, тобто до 23.12.2023 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в м. Києві за місцем проживання підозрюваного.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали є 23 грудня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1