Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2001/23
Провадження №: 1-кп/332/228/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000004 від 10.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Юргамиш, Юргамишського району, Курганської області (Російська Федерація), громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, ІНФОРМАЦІЯ_2 , стрілець, у військовому званні «солдат», раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5, ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05 січня 2022 року за №5 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2022 року за №61 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 20.05.2023.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

13 листопада 2022 року солдата ОСОБА_4 направлено у відрядження у військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 НЦ) до АДРЕСА_2 , на базі військової частини НОМЕР_4 , на 20 діб з 13 листопада по 03 грудня 2022 року з метою проходження фахового навчання, куди останній прибув 13 листопада 2022 року. Однак, 14 листопада 2022 року солдат ОСОБА_4 вибув з військової частини НОМЕР_4 .

Після вибуття з військової частини НОМЕР_4 , 15 листопада 2022 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення статутних вимог, маючи умисел на тимчасове ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно з відрядження на службу, а саме до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , у АДРЕСА_3 та був відсутній у місці несення служби до 04 грудня 2022 року, а саме до моменту звернення до лікувального закладу.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав, та при цьому пояснив, що він був направлений у командировку у львівську область 13.11.2022. Але він не з*явився до військової частини. Та 04.12.2022 з*являвся у військовій частині.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 5, ст. 407 КК України за ознаками нез*влення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання в силу ст.ст. 65-67 КК України суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину, є тяжким злочином;

дані про особу обвинуваченого, який раніше був не засуджений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, характеризується позитивно за місцем військової служби, має захворювання пов*язані з отриманням вибухової травми при несенні військової служби, обмежено придатний до військової служби згідно довідки лікарської комісії від 14.04.2023 №3811;

обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття та приймання участі у відсічі збройної агресії російської федерації;

обставин , що обтяжують покарання судом не встановлено .

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку , що виправлення обвинуваченого можливе з застосуванням позбавлення волі .

Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині, приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації на території України, має захворювання пов*язані з отриманням травми при участі у воєнних діях пов*язаних з захистом Батьківщини, обмежено придатний до військової служби згідно довідки лікарської комісії від 14.04.2023 №3811, суд вважає можливим застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України, та застосувати більш м*яке покарання , ніж передбачено в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді двох років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався .

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1