КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/907/2024 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зубковичі Олевського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки:протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи звільненим 22.06.2023 року з посади кухонного робітника в ресторані «Неопорт», який розташований в ТРЦ «Respublika Park», за адресою: місто Київ, вулиця Кільцева дорога, 1, де 09.08.2023 року приблизно о 08 годині 20 хвилин, зайшов до вказаного приміщення торгово-розважального центру «Respublika Park», діючи таємно, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, підійшов до охоронця ТОВ «РЦ Неополіс» - ОСОБА_10 та повідомив йому про те, що свою магнітну картку від дверей до ТРЦ «РЦ Неополіс» він забув вдома та йому необхідно потрапити на роботу до ресторану «Неопорт». В свою чергу, охоронець ОСОБА_10 , не будучи обізнаним про те, що ОСОБА_8 було звільнено, пропустив його за допомогою свого магнітного ключа на територію ТОВ «РЦ Неополіс», тим самим ОСОБА_8 проник до приміщення ресторану. Після чого, перебуваючи в приміщенні вказаного ресторану, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, зайшов до одного з приміщень ресторану, де взяв каттер-міксер «SIRMAN SPA C4», вартістю 25 414 гривень 94 копійки, який поклав до пакету, після чого з викраденим залишив територію ресторану, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 25 414 гривень 94 копійки.

Прокурор у кримінальному провадженні, не погоджуючись із вироком суду подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд належним чином не врахував положення ст.65 КК країни та необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, врахувавши лише дані, що характеризують його особу. При цьому, суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно з проникненням в приміщення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суспільно-корисною працею не займається. Прокурор вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, оскільки його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням є невиправдано м`яким та суперечить принципу справедливості й не сприятиме досягненню мети покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного. Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Вид і розмір покарання, призначеного обвинуваченому судом першої інстанції за ч. 4 ст. 185 КК України прокурором не оспорюється і з таким рішенням суду першої інстанції погоджується й колегія суддів. Разом з тим, на переконання сторони обвинувачення судом першої інстанції безпідставно звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Апеляційний суд, враховуючи дані, що характеризують обвинуваченого, вважає доводи прокурора вмотивованими. Зокрема суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, послався на дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності. Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, щире каяття обвинуваченого та відшкодування ним завданої матеріальної шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України.

При цьому суд також зазначив у вироку про врахування позиції представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 , який в ході судового розгляду провадження пояснював про те, що матеріальна шкода відшкодована та просив суворо не карати ОСОБА_8 . Водночас суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням правил ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд враховує, що обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до вироку є щире каяття обвинуваченого та відшкодування ним завданої матеріальної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, що прокурором не заперечується. Колегія суддів також враховує позицію потерпілої сторони в частині призначеного покарання обвинуваченому, що дає підстави для призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеного санкцією ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, як обґрунтовано вказує прокурор судом в достатньому обсязі не враховано того, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно з проникненням в приміщення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суспільно-корисною працею не займається, тобто не звернуто увагу на обставини і характер вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та розмір заподіяної шкоди.

Крім того, як встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_8 раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень до реальної міри покарання, належних висновків для себе не зробив та продовжив злочинну діяльність, вчинивши нове кримінальне правопорушення проти власності, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким.

Будучи особою працездатного віку, не працевлаштований, на утриманні дітей чи інших осіб не має, неодружений.

При цьому, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять обґрунтованих даних, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття реальної міри покарання за наведених обставин, у зв`язку із чим застосування статей 75,76 КК України судом є невмотивованим та безпідставним в даному випадку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.405,407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня фактичного затримання в ході звернення вироку до виконання. В решті вирок суду залишити без змін. Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4