Справа №639/3268/18
Провадження № 1-КП/639/141/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001856 від 14.07.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2011р.н., та ОСОБА_8 , 2014р.н., офіційно не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 167, ч. 5 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаною щодо недієздатності у зв`язку зі стійким хронічним психічним розладом у формі шизофренії раніше їй незнайомої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішила стати на шлях протиправної діяльності у сфері кримінального правопорушення проти особистих прав людини, пов`язаної з використанням опіки з корисливою метою на шкоду підопічному.

Так, ОСОБА_11 , починаючи з 29.05.2008 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова (справа номер 2-0-51/08), за заявою виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради, як органу опіки та піклування, призначено опікуном визнаною недієздатною ОСОБА_10 , тобто вона, як фізична особа, відповідно до вимог закону, а саме Цивільного Кодексу України, повинна була добросовісно здійснювати функції опікуна.

Саме з того часу на ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , як опікуна, було покладено обов`язки, пов`язані з піклуванням за підопічною, зі створенням для неї необхідних побутових умов забезпеченням належним доглядом та лікуванням, а також прийняттям мір щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної. Крім того, ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , як опікун, була зобов`язана дбати про збереження та використання майна підопічної в інтересах останньої. При цьому ОСОБА_12 ( вона ж ОСОБА_13 , як опікун, повинна була надавати щорічно, не пізніше 1 січня, до органів та піклування звіт про свою діяльність за минулий рік відносно захисту прав та інтересів підопічної, в тому числі відносно зберігання належного їй майна та житла.

Однак, ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , усвідомлюючи значимість покладених на неї обов`язків щодо здійснення догляду за недієздатною ОСОБА_10 , вирішила стати на шлях вчинення злочинної діяльності, пов`язаної з використанням опіки з корисливою метою на шкоду підопічній.

Так, ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , починаючи з 29.05.2008 по 06.08.2008, діючи умисно, та, проявляючи злочинне нехтування щодо настання можливих наслідків у відношенні підопічної ОСОБА_10 , вчинила наступне:

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , спочатку звернулась 15.07.2008 до виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові із заявою про надання їй дозволу щодо продажу від імені недієздатної ОСОБА_10 , опікуном якої вона була на той час, житлової квартири, власником якої була її підопічна, на підставі свідоцтва про право власності на житло за реєстраційним номером НОМЕР_1 від 25.06.2008, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з викладеним, задовольнивши заяву ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , виконавчий комітет Жовтневої районної ради у м. Харкові 05.08.2008. виніс рішення номер 47- 17, згідно якого останній було надано дозвіл на продаж зазначеної квартири розташованої за вищесказаною адресою від імені підопічної ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , зловживаючи опікунськими правами, та, злісно не виконуючи покладені на неї обов`язки по догляду за особою, над якою встановлено державним органом опіки, використовуючи свої повноваження, як опікуна недієздатної ОСОБА_10 , переслідуючи корисливу мету, діючи на шкоду інтересам підопічної, в порушення положень ст. 67, 72 Цивільного Кодексу України, маючи на руках рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові від 05.08.2008 за номером 46-17, уклала договір від 06.08.2008 купівлі- продажу належної їй підопічній квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якої на день продажу ( 06.08.2008) становила 240 407 гривень. У відповідності до данного договору ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 формально буцімто отримала від останнього грошові кошти в сумі 21500 гривень.

В результаті вищевказаного діяння ОСОБА_9 ОСОБА_13 , у зазначений період часу вчинила всі дії, які вважала за необхідне, щодо явного погіршення житлових умов своєї підопічної ОСОБА_10 , завдавши шкоди підопічній ОСОБА_14 на суму 217 307 грн.

Таким чином, ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , злісно не виконуючи покладені на неї обов`язки, як опікуна по догляду за особою, над якою встановлено опіку, а також зловживаючи опікунськими правами , маючи корисливий мотив , на шкоду підопічної, умисно порушила майнові права- недієздатної ОСОБА_10 , шляхом укладання невигідних для останньої договору продажу нерухомого майна.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 167 КК України, тобто зловживання опікунськими правами, а саме: використання опіки з корисливою метою на шкоду підопічної.

Крім того, ОСОБА_15 , будучи з 29.05.2008 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова будучи опікуном недієздатної ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала виконувати обов`язки, пов`язані з піклуванням щодо збереження та використання майна підопічної в інтересах останньої. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на привласнення майна ОСОБА_10 , ОСОБА_4 звернулась 15.07.2008 до виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові із заявою про надання їй дозволу щодо продажу від імені недієздатної ОСОБА_10 , житлової квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 , вартість якої надень продажу (06.08.2008) становила 240 407 гривень, що підтверджено власником судової будівельно-технічної експертизи № 1535 від 27.05.2015.

У зв`язку з викладеним, задовольнивши заяву ОСОБА_9 , нічого не підозрюючи про злочинний намір останньої, виконавчий комітет Жовтневої районної ради у м. Харкові 05.08.2008 виніс рішення № 47-17, згідно якого їй було надано дозвіл на продаж ввіреної квартири, розташованої за вищевказаною адресою від імені підлеглої ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 , зловживаючи опікунськими правами, та , злісно не виконуючи покладені на неї обов`язки по догляду за собою, над якою встановлено державним органом опіки, використовуючи свої повноваження , як опікуна недієздатної ОСОБА_10 , якому надано право на розпорядження ввіреним нерухомим майном останньої, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, та, бажаючи настання можливих особливо тяжких наслідків у вигляді матеріальної шкоди інтересам недієздатної ОСОБА_10 , в порушення положень ст. ст. 67, 72 Цивільного Кодексу України, маючи на руках рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м. Харкові від 05.08.2008 за № 47-17, уклала з ОСОБА_16 договір купівлі-продажу, датований 06.08.2008, належної її підопічній квартири, юридично-правовим власником якої вважався на той час виконавчий комітет Жовтневої районної ради у м. Харкові, як орган опіки, та піклування, у відповідності до якого формально буцімто отримала від останнього грошові кошти в сумі 21500 гривень, а фактично отримала від нього за продаж квартири грошові кошти в сумі 46000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України у перерахунку на гривню на момент вчинення кримінального правопорушення становило 222 847 гривень.

Таким чином, вона діючи зі злочинним умислом, вчинила всі дії, які вважала за необхідне, для того, щоб звернути на свою користь вказану суму грошових коштів, тобто 46000 доларів США, якими у подальшому стала розпоряджатись на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_12 (вона ж ОСОБА_13 в ході неналежного виконання покладених на неї обов`язків , як опікуна по догляду за особою, над якою встановлено опіку, а також зловживаючи опікунськими права, дійсно умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, привласнила грошові кошти в особливо великих розмірах в сумі 222 847 гривень, що в шістсот і більше разів перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, отримані від продажу нерухомого мана, належного недієздатній потерпілій, інтереси якої на той час представляв виконавчий комітет Жовтневої районної у м. Харкові ради, як орган опіки та піклування, та розпорядилася ними на власний розсуд.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна в особливо великих розмірах.

Справа розглядалось судами неодноразово. Востаннє кримінальне провадження надійшло до Жовтневого районного суду м. Харкова 29.11.2021 після скасування ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.11.2021 вироку суду першої інстанції, яким ОСОБА_4 було визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 167 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності, а за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_4 було визнано невинуватою та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення.

Під час нового судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень не визнала.

Водночас обвинуваченою через систему «Електронний суд» було подано клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строку давності та закрити кримінальне провадження, яке було підтримано стороною захисту в судовому засіданні 15.11.2023.

Прокурор вважав, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, адже з моменту подій кримінальних правопорушень, які інкриміновані ОСОБА_4 , минуло більше 15 років, а тому строки її притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України, закінчились.

Законний представник потерпілого повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду належним чином, в судове засідання не з`явився, з клопотаннями про відкладення судового засідання до суду не звернувся, а тому клопотання сторони захисту розглянуто без його участі.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 167 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 5 квітня 2001 року) використання опіки чи піклування з корисливою метою на шкоду підопічному (зайняття житлової площі, використання майна тощо) карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років.

Частиною 5 статті 191 КК України передбачено, що привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, вчинене в особливо великих розмірах, - карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, відносяться до особливо тяжких злочинів, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 167 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, а після внесення змін Законом від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, з урахуванням ст. 5 КК України, кримінальних проступків.

Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 2341-III від 5 квітня 2001 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема:

2) три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Аналогічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідні кримінальні правопорушення (3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, та 15 років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину) встановленні п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст.49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальні правопорушення було вчинено.

З огляду на наведене, з часу інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 167, ч. 5 ст. 191 КК України, минуло більше 15 років.

При цьому перебіг давності у вказаній частині обвинувачення не зупинявся та не переривався.

Тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2, 5 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження. (абз. 3 ч. 7 ст. 284 КПК України).

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020р. по справі №598/1781/17 зазначила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

В постанові Верховного Суду від 26.03.2020р. по справі №730/67/16 зроблено правовий висновок, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Отже, з`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_4 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження, суд вважає, що її необхідно звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ст. 124 КПК України, з урахуванням висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 по справі № 203/241/17, необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 369- 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Звільнити обвинувачену ОСОБА_17 від кримінальної відповідальності за ст. 167, ч. 5 ст. 191 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0001856 від 14.07.2016 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 167, ч. 5 ст. 191 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати в сумі 10382,00 грн. (десять тисяч триста вісімдесят дві грн. 00 коп.) на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1