Справа №681/1143/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полонному кримінальне провадження № 0001483 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше засудженого вироком Полонського районного суду від 11.05.2023 за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт (відбув 10.11.2023);

за ст. 122 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в спричиненні умисних тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ОСОБА_6 за наступних обставин.

Так, 02.08.2023, приблизно о 14:00 год., в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які спільно проживали та перебували у сімейних відносинах, з приводу побутових питань виникла суперечка, яка переросла в бійку.

У цей же день, час та місці, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, штовхнув руками ОСОБА_6 внаслідок чого остання впала на підлогу. При цьому, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпіла знаходилась в положенні лежачи, схопив її обома руками за пальці правої стопи та розпочав їх ламати, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів діафізів основних фаланг 4-го та 5-го пальців правої стопи з підшкірними гематомами пальців правої стопи, які в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я).

14 листопада 2023 року між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення на таких умовах:

- сторони погодили призначити для ОСОБА_4 покарання за ст. 122 ч. 1 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є нетяжким злочином. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 1 п. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений просили суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Узгоджена потерпілою і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується, а також наявність інших обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення слід затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі з застосуванням іспитового строку.

Крім того ОСОБА_6 до суду було подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 шкоди, завданої злочином.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заявила, що відмовляється від підтримання цивільного позову, оскільки ОСОБА_4 відшкодував для неї частину коштів, а решту обіцяв відшкодувати до кінця цього місяця.

ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він не заперечує проти відмови ОСОБА_6 від позовних вимог, оскільки частину коштів відшкодував для неї та решту відшкодує до кінця місяця.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову.

В силу ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Дослідивши заяву про відмову від позову та матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову та на підставі ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки позивач, відповідно до положень ст.ст. 49, 255 ЦПК України відмовилася від позову, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 206, ст. 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Укладену 14 листопада 2023 року між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним за ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.

Згідно з ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи та навчання.

Прийняти відмову ОСОБА_6 від цивільного позову.

Закрити провадження у справі в частині цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної шкоди від злочину, у зв`язку з відмовою цивільного позивача від позову.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: