ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3895/23 Справа № 207/150/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001139 за апеляційною скаргою першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню-технічну освіту, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.11.2020 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят (80) годин;

- 06.07.2021 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3(три) роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням строком на 2 роки,

- 12.12.2022 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

Встановила:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, призначеним покаранням поглинуто покарання за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2022 року, за сукупністю кримінальних правопорушень та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2020 року відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст. 185 КК України ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він повторно, 31.10.2020 року близько 20.30 годин, знаходячись біля буд. 41 по вул. Дальній, у м. Кам`янське, побачив мобільний телефон Blackview BV6800Pro імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 в руках у ОСОБА_10 , з яким він познайомився цього ж дня в кафе «Лея» по вул. Цимлянській в м. Кам`янському. В цей час у ОСОБА_9 виник прямий протиправний умисел, направлений на відкрите викрадання майна належного ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадання чужого майна, 31.10.2020 року близько 20.30 годин ОСОБА_9 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, знаходячись з правої сторони від ОСОБА_10 своєю правою рукою вихопив з рук належне ОСОБА_10 майно, а саме мобільний телефон Blackview BV6800Pro імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 , який він тримав руками та намагався його розблокувати для здійснення телефонного дзвінку.

Отримавши реальну можливість вільно розпоряджатися відкрито викраденим майном, ОСОБА_9 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, побіг в бік вул. Дорожньої через двори, не реагуючи на крики потерпілого зупинитися та повернути майно.

Викраденим майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд чим завдав потерпілому матеріальну шкоду у сумі 6 178,00 грн.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати з підстав неповноти судового розгляду, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_9 раніше судимий вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин, які до теперішнього часу не відпрацьовано, строки передбачені п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України не переривалися і формально минули, що унеможливлює його виконання.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України, передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збіг строку давності його виконання та факту ухилення обвинуваченого від його відбування.

Проте суд першої інстанції, під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 не дослідив всіх обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають істотне значення, зокрема обставин, що є підставами для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2020 на підставі ст. 80 КК України, а саме: термін, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збіг строку давності його виконання та факт ухилення засудженого від його відбуття, та в резолютивній частині вироку не мотивовано зазначив про самостійне виконання вказаного вироку.

Під час апеляційного перегляду справи прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила їх задовольнити.

Захисник заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вважала вирок суду законним та обґрунтованим.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України, вид та міра призначеного покарання за вчинення зазначеного злочину - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і ніким з учасників провадження не оскаржуються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, суд першої інстанції під час судового розгляду не вжив заходів для встановлення наявності чи відсутності підставі для прийняття процесуального рішення щодо закриття справи та звільнення ОСОБА_9 на підставі ст. 80 КК України від відбування покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2020, чим позбавив себе можливості прийняти рішення про призначення покарання у цьому кримінальному проваджені ґрунтуючись на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 раніше судимий вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин, які до теперішнього часу не відпрацьовано, строки передбачені п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України не переривалися і формально минули, що унеможливлює його виконання.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, сплив якого є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Застосування вимог ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збіг строку давності його виконання та факту ухилення обвинуваченого від його відбування.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду.

Проте суд першої інстанції, під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 не дослідив всіх обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають істотне значення, зокрема обставин, що є підставами для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2020 на підставі ст. 80 КК України, а саме: термін, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збіг строку давності його виконання та факт ухилення засудженого від його відбуття та в резолютивній частині вироку зазначив про самостійне виконання вказаного вироку.

Згідно з вимогами п.п.1,1 ч.1 ст.409 КПК України, неповнота судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність тягне за собою скасування судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишитися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Враховуючи вимоги п.3 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування вироку, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу, а саме п. 2 ч. 1 - законність.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції - без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 415 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, не входять вищезазначені порушення вимог чинного законодавства, але, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст. 7 КПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести рішення у кримінальному провадженні, тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог процесуального закону, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, дати їм належну оцінку та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 413, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4