ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 473/687/20

провадження № 51-3052 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 травня 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001884, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 травня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. Цим же вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 263 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14:00 год, в ході конфлікту, який виник під час спільного розпивання спиртних напоїв разом з ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_9 за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, на пропозицію останнього, який також перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, вийшли на подвір`я, а ОСОБА_9 залишилась відпочивати в будинку. ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 обріз мисливської рушниці, виготовлений способом саморобної переробки двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ИжБ-36 № НОМЕР_1 1945 р.в. 12 калібру та останній, взявши обріз, під час з`ясування стосунків із ОСОБА_8 , здійснив з нього один постріл в область тулуба ОСОБА_9 . В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_9 загинула на місці від гострої крововтрати, яка виникла внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудної клітини з пошкодженням правої та лівої легені грудного відділу аорти.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачувався в незаконному поводженні зі зброєю, тобто придбанні, носінні, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу, а саме обрізу мисливської рушниці, виготовленого способом саморобної переробки двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі ИжБ-36 № НОМЕР_1 1945 р.в. 12 калібру, проте судові рішення в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, в касаційному порядку не оскаржуються.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Стверджує, що не скоював умисного вбивства потерпілої та, надаючи власну оцінку наявним у справі доказам, обґрунтовує свою невинуватість. Також вказує про порушення його права на захист апеляційним судом, оскільки він бажав приймати участь безпосередньо в апеляційному розгляді, проте йому ніхто не роз`яснив, що про це необхідно було заявляти клопотання.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої доводи посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та вказує про недоведеність «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який його засуджено. Захисник вважає, що судами попередніх інстанцій не встановлено та не доведено мотиву та наявності прямого умислу позбавлення ОСОБА_6 життя потерпілої.

Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та його захисник підтримали свої касаційні скарги та просили їх задовольнити. Захисник наводив доводи на обґрунтування викладеної в його касаційній скарзі позиції. Засуджений ОСОБА_6 підтримав доводи захисника та змінив свої касаційні вимоги, просив скасувати судові рішення відносно нього та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор, яка брала участь в суді касаційної інстанції, посилаючись на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, частково підтримала касаційні вимоги сторони захисту та вважала, що ухвалу в цій справі необхідно скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, посилаючись на те, що апеляційний розгляд у цій справі було здійснено формально, про що свідчить, в тому числі, дуже короткий проміжок часу апеляційного розгляду - всього 6 хвилин.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості й умотивованості судового рішення, убачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

За вимогами ст. 419 КПК України, в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких її визнано необґрунтованою.

Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Так, на вирок суду першої інстанції захисником ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він ставив питання про скасування зазначеного вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 обґрунтовуючи свої вимоги вказував на те, що інкримінованого останньому злочину засуджений не вчиняв та стороною обвинувачення не надано достатніх та належних доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_6 у скоєнні умисного вбивства. В апеляційній скарзі, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту та однобічність судового розгляду, наголошував, що ні органом досудового розслідуванні ні судом не встановлено мети та мотиву позбавлення ОСОБА_6 життя ОСОБА_9 .

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаною апеляційною скаргою, визнав безпідставними доводи, наведені в ній, та залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Проте, колегія суддів вважає, що при перегляді вироку щодо ОСОБА_6 апеляційний суд формально розглянув апеляційну скаргу захисника та не дав обґрунтованих відповідей на її основні доводи.

Так, частина 1 ст. 115 КК України визначає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій засудженого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки засудженого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

Проте, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, залишились не спростованими посилання апеляційної скарги захисника про відсутність чи наявність у ОСОБА_6 умислу, мотиву та мети вбивства ОСОБА_9 . А зазначене є обов`язковим для вирішення питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій особи. Зважаючи на те, що зміст відображених у тексті вироку суду першої інстанції доказів не відображає того, що між засудженим та потерпілою був якийсь конфлікт чи неприязні стосунки, які б свідчили про наявність мотиву та мети умисного позбавлення життя саме ОСОБА_9 , такі доводи апеляційної скарги захисника потребують ретельної та належної перевірки.

Тому, за наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і не відповідає положенням ст. 419 КПК України та підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, оскільки в ній відсутні обґрунтовані відповіді на основні доводи апеляційної скарги захисника.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції, необхідно врахувати наведене, за необхідності, повторно дослідити обставини кримінального провадження та постановити рішення, яке б відповідало вимогам законності та обґрунтованості.

Також, колегія суддів зауважує, що касаційний розгляд здійснюється згідно з правилами розгляду в суді апеляційної інстанції з урахуванням певних особливостей (стаття 434 КПК України). У свою чергу, ст. 418 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу, який зобов`язує суд, серед іншого, вирішити питання про запобіжний захід.

Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України), з огляду на необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_6 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного вироком суду, враховуючи, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 березня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10