Справа № 357/1/24
У Х В А Л А

12 січня 2024 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

про арешт тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15 год. 39 хв. до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, надійшло повідомлення з закладів охорони здоров`я (ОСОБА_7) про те, що в будинку по АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_4 , 1960 р.н., жителя АДРЕСА_2 , з явними ознаками насильницької смерті.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 09 год. 00 хв., в приміщенні будинку за вище вказаною адресою, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , повалив ОСОБА_4 на підлогу та почав наносити останньому тілесні ушкодження дерев`яною палицею в область спини та голови останнього, після чого правою ногою завдав не менше п`яти ударів в область грудної клітини ОСОБА_4 , від вказаних тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці події.

02.01.2024 було проведено огляд приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: спортивну кофту синього кольору, яку поміщено до картонної коробки; рюкзак, який поміщено до картонної коробки; мобільний телефон марки «Nokia», ЕМЕІ: НОМЕР_1 , який було поміщено до спец.пакету №WAR1169959; кросівки, труси та шкарпетки, які було вилучено до спец.пакету №WAR1724731; машинку для стрижки волосся, засоби гігієни, зарядні пристрої, вологі серветки, дезодорант, які поміщено до спец.пакету №WAR1724732.

02.01.2024 в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було вилучено: штани синтетичні чорного кольору з боковими кармани, з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, які було поміщено до картонної коробки; футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Виходячи з того, що було виявлено та вилучено предмети, які можуть містити відомості, які були використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище зазначених речах та предметах шляхом проведення судових експертиз, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судове засідання прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 не прибув, натомість подав до суду заяву, якою просив проводити розгляд клопотання у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Володілець майна - підозрюваний ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибути, натомість надіслали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності, проти накладення арешту на майно не заперечують.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не прибув натомість надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та власників майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання та додані копії документів, вважаю, що останнє підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні майно було вилучено 02.01.2024, а клопотання про накладення арешту на майно було скеровано до суду поштовим зв`язком 03.01.2024, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України - не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

У відповідності до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно, що підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення або ж одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або є предметом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна, може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

За викладеного, вилучені під час огляду місця події майно вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

02.01.2024 було проведено огляд приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: спортивну кофту синього кольору, яку поміщено до картонної коробки; рюкзак, який поміщено до картонної коробки; мобільний телефон марки «Nokia», ЕМЕІ: НОМЕР_1 , який було поміщено до спец.пакету №WAR1169959; кросівки, труси та шкарпетки, які було вилучено до спец.пакету №WAR1724731; машинку для стрижки волосся, засоби гігієни, зарядні пристрої, вологі серветки, дезодорант, які поміщено до спец.пакету №WAR1724732.

02.01.2024 в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було вилучено: штани синтетичні чорного кольору з боковими кармани, з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, які було поміщено до картонної коробки; футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 02.01.2024 тимчасово вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Отже у слідчого судді існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами у справі, а саме є об`єктами, що зберегли на собі його кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання та метеріали кримінального провадження вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні прокурора.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені під огляду місця події речі містять сліди злочину та можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, для чого слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення слідів кримінального правопорушення.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до … наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Таким чином, на переконання слідчого судді, з метою запобігання можливості приховування, знищення або перетворення речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення проведення у справі судових експертиз, на даному етапі кримінального провадження досліджені матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучені речі, а потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси користувача майна для забезпечення збереження речових доказів, тому слідчий суддя доходить висновку про накладення арешту на вилучене майно шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ним. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

За викладених обставин клопотання прокурора слід задовольнити.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 98, 100, 167, 170-173, 175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України про арешт тимчасово вилученого майна.

Накласти арешт на виявлене та тимчасово вилучене 02.01.2024 під час огляду приміщення по АДРЕСА_1 майно із забороною відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися ним, а саме:

спортивну кофту синього кольору, яку поміщено до картонної коробки; рюкзак, який поміщено до картонної коробки; мобільний телефон марки «Nokia», ЕМЕІ: НОМЕР_1 , який було поміщено до спец.пакету №WAR1169959; кросівки, труси та шкарпетки, які було вилучено до спец.пакету №WAR1724731; машинку для стрижки волосся, засоби гігієни, зарядні пристрої, вологі серветки, дезодорант, які поміщено до спец.пакету №WAR1724732 та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3-А.

Накласти арешт на виявлене та тимчасово вилучене 02.01.2024 в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, майно, із забороною відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися ним, а саме:

штани синтетичні чорного кольору з боковими кармани, з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, які було поміщено до картонної коробки; футболку синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, які передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3-А.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1