ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/102/24 Справа № 211/210/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001267 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану у зв`язку із істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з встановленням електронного засобу контролю, або визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені ч.1,5 ст. 177 КПК України, - не підтверджуються жодними доказами, підозра є необґрунтованою, при цьому відповідно до письмових пояснень батька ОСОБА_8 він йому не повідомляв про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім цього, посилається на те, що ОСОБА_8 не переховувався від органів досудового розслідування та/або суду , так як публічно виступав на спортивних майданчиках України.

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2023 року було обрано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 06 лютого 2024 року.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, санкція за ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, також наявні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, відсутні міцні соціальні зв`язки, а також те, що підозрюваний тривалий час перебував у розшуку.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, та на час апеляційного розгляду вважали, що запобіжний захід обраний незаконно за межами строків досудового розслідування, про що дізналися після написання та подання апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушенб, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.07.2015 року; протоколом допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 від 02.09.2015 року , відповідно до якого потерпілий впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 16.07.2015 року біля автозаправної станції Окко нанесла йому удари металевими трубами в область ніг.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та нетяжкого кримінальних правопорушень у складі групи осіб, які об`єднані єдиним умислом, спрямованим на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, тривалий час перебував у розшуку.

Доводи захисника про те, що підозрюваний з 27.10.2017 року офіційно зареєстрований та проживає у м. Одеса, є спортсменом , відомості про діяльність якого знаходяться у відкритому доступі в мережі Internet, є такими, що заслуговують на увагу та зменшують заявлений ризик переховування від органу досудового розслідування та / або суду.

Колегія суддів погоджується з доводами захисника про те, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не підтверджується доказами, доданими до клопотання, оскільки з часу повідомлення про підозру до затримання пройшов тривалий проміжок часу, протягом якого відсутні відомості про вчинення ОСОБА_8 інших правопорушень.

Той факт, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено його батькові ОСОБА_10 , - не суперечить положенням ч.1 ст.278 КПК України, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно із ч. 1,2 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст. 114 КПК України встановлено, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Згідно із ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Відповідно до матеріалів справи 12.04.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України.

В подальшому, у зв`язку із оголошенням у розшук ОСОБА_8 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001267 неодноразово постановами слідчого зупинялось та відновлювалось ( 06.05.2016 року зупинення досудового розслідування; 08.07.2017 року відновлення досудового розслідування ; 26.07.2017 року - зупинення досудового розслідування; 02.03.2021 року - відновлення досудового розслідування ; 03.03.2021 року - зупинення досудового розслідування; 14.04.2021 року - відновлення досудового розслідування;05.05.2021 року - зупинення досудового розслідування, і т.д.), при цьому, строк досудового розслідування закінчився в 2021 році, що також підтвердив прокурор під час апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно із ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що строк досудового розслідування не був продовжений, закінчено досудове розслідування відповідно до ст. 283 КПК України не було на час звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року ( справа №263/15845/2019, провадження №51-6165км19) ч. 1 ст. 113 КПК визначає процесуальні строки як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Оскільки за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки. Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Саме строк реалізації права може бути поновлений у встановленому порядку з відновленням і втраченої у зв`язку із закінченням строку можливості реалізувати право. Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження.

09.12.2023 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Однак наявна ухвала від 17.08.2023 року про дозвіл на затримання особи з метою приводу не містить відомостей, передбачених ст. 188 КПК України щодо того, яке клопотання про застосування запобіжного заходу було отримано слідчим суддею та для розгляду якого надавався цей дозвіл на затримання.

За положеннями ст. 188 КПК України клопотання про дозвіл на затримання подається: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Таким чином , для розгляду якого клопотання про застосування запобіжного заходу, поданого з дотриманням вимог ст. 188 КПК України, якою не передбачено звернення до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання без клопотання про застосування запобіжного заходу, зміст якого враховується при наданні дозволу на затримання відповідно до ч. 4 ст. 189 КК України, був затриманий ОСОБА_8 , надані матеріали відомостей не містять .

10.12.2023 року слідчий ОСОБА_11 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поза межами строків досудового розслідування, оскільки строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001267 закінчилися у 2021 році, що свідчить про втрату можливості реалізації права, оскільки строк досудового розслідування, що закінчився , поновленню не підлягає.

Посилання прокурора на те, що п. 10 ст. 284 КПК України у цьому кримінальному провадженні не застосовується , не приймається до уваги, оскільки слідчий мав приймати процесуальні рішення та вчиняти процесуальні дії в межах строку досудового розслідування.

Звернення до суду з обвинувальним актом є обов`язком прокурора відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України, а тому закінчення строку досудового розслідування на виконання цього обов`язку не впливає.

Враховуючи те, що вказані обставини залишилася поза увагою слідчого судді, ухвала слідчого судді у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу, що не погіршує становище підозрюваного, а тому суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційної скарги захисника відповідно до ч. 2 ст.404 КПК України.

Керуючись ст. 116, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2023 року задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 за ч.2 ст. 146, ч. 2 ст. 121 КК України.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4