У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокуратура Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0001878, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2024 року засобом поштового зв`язку прокуратур Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке зареєстровано канцелярією суду 01.02.2024 року, у кримінальному провадженні за №0001878, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно, яке вилучено в ході проведення санкціонованого слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обшуку транспортного засобу марки «Chrysler», моделі «Gr. Voyager», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який проводився 18.01.2024 року, а саме: на зарядний пристрій для акумулятора радянського виробництва в корпусі темно зеленого кольору без с/номеру, ножиці по металу марки «Dnipro-M», чорного кольору з помаранчевими вставками, поміщено до спец. пакету НПУ №PSP4234642, із забороною користування, розпорядження, відчуження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказ в кримінальному провадженні, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001878 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2023, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.09.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

-№1 «09.09.2023 року до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що невідома особа в період часу з 14 год. 00 хв. 01.09.2023 року по 12 год. 00 хв. 09.09.2023 року з гаражного приміщення № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку зарядної станції «Eco Flіw», електросамоката та три одиниці точок доступу»;

-№2 «в період часу з 22 год. 00 хв. 20.09.2023 року по 09 год. 00 хв. 21.09.2023 року невідома особа із господарського приміщення шляхом проникнення викрала два велосипеди марки «Меріда», червоного кольору та «Кубе», чорного кольору, сервер від камер відео спостереження «Хік Конект» та інше»;

- №3 «до Ужгородського РУП надійшло повідомлення про те, що у період часу з 19:00 год. 24.10.2023 по 09:00 год. 25.10.2023. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа, діючи умисно, таємно проникла до будинку, звідки викрала шуруповерт марки "Зеніт" 3 шт., шуруповерт марки "Макіта" у кількості 1 шт., змішувач для кухні, у кількості 2 шт. змішувач для ванни у кількості 4 шт., змішувач для душ кабіни, у кількості 3 шт., та музичну колонку марки "JBL". спричинивши матеріальних збитків на суму, що встановлюється»;

-№4 «в період часу з 16 год. 11 хв. 24.10.2023 до 09 год. 00 хв. 25.10.2023 року невстановлена особа, в період дії військового стану вчинила крадіжку кабелю за адресою: АДРЕСА_3 , чим спричинила шкоду АТ «Укртелеком»;

-№5 «у період часу з 18 год. 15.11.2023 по 11 год. 16.11.2023 року за адресою АДРЕСА_4 невідомі особи діючи умисно шляхом віджиму дверей, проникли до будинку, звідки викрали відеокамеру сірого кольору «Panasoniс» моделі «SDR H250», цифровий фотоапарат сірого кольору, марки «Canon», моделі «Digital IХUS 75», тактичні штани синього кольору, розміру 48 із карманами на боковій частині ноги біля коліна, банківська картка АТ «Укргазбанк», посвідчення працівника міліції видане на ім`я ОСОБА_7 , монети колекційні близько 10 штук, чим завдали йому матеріального збитку».

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 29.12.2023 надано слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001878 від 10.09.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Chrysler», моделі «Gr. Voyager», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення зарядної станції «EcoFlow Delta 1300» (EFDELTA1300-EU), електросамоката «Kungoo S3 JILONG», чорного кольору, та трьох одиниць точок доступу «Cisco Catalogst 9100AX Series», які являються речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

18.01.2024 року в період часу з 14 год. 10 хв. 14 год. 30 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області проведено обшук транспортного засобу марки «Chrysler», моделі «Gr. Voyager», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: зарядний пристрій для акумулятора радянського виробництва в корпусі темно зеленого кольору без с/номеру, ножиці по металу марки «Dnipro-M», чорного кольору з помаранчевими вставками, поміщено до спец. пакету НПУ №PSP4234642.

18.01.2024 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження /постанова про визнання речовими доказами від 18.01.2024/.

Разом з тим прокурором у клопотанні та слідчим у судовому засіданні не було доведено відношення майна, на яке прокурор просить накласти арешт, до розслідуваного кримінального провадження №0001878 від 10.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та не обгрунтовано яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Сторона обвинувачення зазначає про те, що вилучене майно є речовими доказами та відноситься до речей, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема підтвердження або спростування факту вчинення кримінальних правопорушень.

Однак, до клопотання про арешт майна жодного доказу на обґрунтування відповідності тимчасово вилученого майна категорії речових доказів та підстав для накладення арешту на вилучене майно, в тому числі заяв потерпілих про вчинення кримінального правопорушення, предметом якого було би вилучене майно, додано не було.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що прокурор в обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене під час обшуку майно посилається лише на постанову слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами.

При цьому постанова слідчого про визнання вилученого під час обшуку майна речовими доказами є формальною та не містить у собі інформацію, з якої слідчий суддя міг би встановити з яких підстав слідчий прийшов до висновку про відповідність майна критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В даному випадку справедливий баланс не дотримується.

За таких обставин, слідчий суддя не може прийти до переконання, що на теперішній час арешт майна буде відповідати засадам розумності та співмірності, а відповідно, й що такий захід забезпечення обґрунтовано обмежуватиме право власності власників майна.

Натомість, з поданого клопотання вбачається, що прокурор формально, виклавши фактичні обставини вчинення особами кримінально-протиправних дій, за відсутності документів на підтвердження факту відношення вилученого майна до кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

З урахуванням викладеного, в цілях непорушення гарантованого права власності осіб, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а також стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників майна, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокуратура Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0001878, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8