П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 742/1511/22

провадження № 51-3185км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Чернігівського апеляційного суду від 29 березня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Колісники, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 12 лютого 2018 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржених судових рішень і обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

1. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 07 вересня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК.

Вироком установлено, що 20 червня 2022 року близько 18:00 ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, таємно викрав велосипед марки «Аіст», заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 987, 50 коп.

2. Чернігівський апеляційний суд 29 березня 2023 року задовольнив апеляційну скаргу прокурора, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасував та ухвалив новий вирок, яким, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. У решті вирок залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

3. У касаційній скарзі захисник заявив вимогу про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

4. На обґрунтування своєї вимоги наводить такі доводи:

4.1. на момент вчинення кримінального правопорушення на території м. Прилуки не було активних бойових дій, а тому застосування до засудженого кваліфікуючої ознаки крадіжки «вчинення в умовах воєнного стану» є безпідставним;

4.2. покарання, призначене ОСОБА_6 апеляційним судом, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, а також визначеній ст. 50 КК меті покарання; апеляційний суд належним чином не врахував даних про його особу та пом`якшуючих обставин.

Позиції учасників судового провадження

5. Засуджений та захисник підтримали доводи касаційної скарги.

6. Прокурор вважала, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а судові рішення щодо ОСОБА_6 мають бути залишені без зміни.

Мотиви Суду

7. Згідно зі ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

8. За правиламич. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

9. Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо недоцільності дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясувавши правильність розуміння змісту цих обставин, переконавшись у добровільності такої позиції учасників судового провадження та роз`яснивши їм про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, розглянув справу за правилами ч. 3 ст. 349 КПК.

10. Захисник у касаційній скарзі не оспорює висновку місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна.

Щодо кваліфікації дій засудженого за ознакою «вчинення в умовах воєнного стану»

11. Ураховуючи, що крадіжку майна потерпілої ОСОБА_6 вчинив

20 червня 2022 року, тобто в умовах воєнного стану, його дії отримали правильну юридичну оцінку за ч. 4 ст. 185 КК за кваліфікуючою ознакою цього кримінального правопорушення «вчинення в умовах воєнного стану».

12. У зв`язку з цим, доводи захисника в касаційній скарзі про те, що на момент вчинення кримінального правопорушення на території м. Прилуки не було активних бойових дій, колегія суддів до уваги не приймає. За ч. 4 ст. 185 КК кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану на території, на якій він введений (висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 січня 2024 року, справа № 722/594/22, провадження 51-3186кмо22).

Щодо покарання

13. Що стосується покарання, призначеного апеляційним судом засудженому, то колегія суддів зазначає таке.

14. Скасовуючи вирок щодо ОСОБА_6 у частині призначеного йому покарання та ухвалюючи новий, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставне застосування до нього положень ст. 75 КК, що призвело до несправедливого покарання через м`якість.

15. Колегія суддів погоджується з таким висновком.

16. Метою покарання є виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень (ст. 50 КК).

17. Статтею 65 КК визначено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкціях частин статей Особливої частини КК, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК, із врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу винного, та усіх обставин справи. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

18. Як убачається з матеріалів справи, обираючи ОСОБА_6 захід примусу, апеляційний суд, врахував, що він вчинив умисний тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, наявність обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, пом`якшуючих обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, а також думку потерпілої, яка, як видно з її заяви (а. с. 13), не наполягала на призначенні суворого покарання.

19. Водночас, визначені законодавцем у ст. 75 КК правила звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, серед іншого, передбачають, що таке рішення може бути прийнято, якщо суд, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

20. Застосовуючи до ОСОБА_6 захід примусу у виді позбавлення волі, який належить відбувати реально, апеляційний суд обґрунтовано звернув увагу та врахував те, що він, будучи неодноразово судимим, останній раз за злочин проти власності, від відбування покарання за який звільнявся умовно-достроково, через незначний проміжок часу знову вчинив аналогічний злочин. Наведене свідчить про те, що засуджений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а відтак має стійку антисоціальну спрямованість.

21. Отже, з огляду на дані про особу ОСОБА_6 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, не буде відповідати загальній меті покарання, визначеній ст. 50 КК.

22. Погоджуючись із висновками апеляційного суду та підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що застосований до ОСОБА_6 захід примусу за своїм видом і розміром відповідає вимогам статей 50, 65 КК.

23. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у справі не встановлено.

24. Враховуючи, що вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 420, 370 КПК, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Вирок Чернігівського апеляційного суду від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3