ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8061/21

Провадження № 11-кп/4820/702/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні №0000360, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2019 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Летичів Хмельницької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

На розгляді у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000360, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2019, за обвинуваченням ОСОБА_5 за частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, ОСОБА_8 за частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 255-1 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за частиною 4 статті 189 КК України.

За клопотанням прокурора від 27 вересня 2023 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 01 грудня 2023 року включно, у задоволенні решти клопотань відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та відмови у зміні щодо нього запобіжного заходу - скасувати. Змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_2 або визначити для ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Вважає, що ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області не відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.372 КПК України та вимогам ЄСПЛ встановлених для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертає увагу, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Вирішуючи клопотання про продовження тримання під вартою, суд мав врахувати конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу та його продовженні, дослідити усі обставини справи, якими обґрунтовується клопотання про зміну запобіжного заходу з метою дотримання принципу повноти судового розгляду. Посилаючись на раніше встановлені ризики, суд першої інстанції не навів обставин, які б переконливо виправдовували подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.

Зазначає, що ризик переховування від суду поряд із наявністю місця реєстрації та проживання, що встановлено і органом досудового розслідування та зазначено у повідомленні про підозру, соціальних зв`язків, хоча і існує, однак є малоймовірним, адже у період воєнного стану чоловікам призовного віку заборонено залишати межі країни. ОСОБА_5 входить до таких, має військовий квиток, а тому вказане виключає можливість виїхати за межі України та переховуватись від суду. Потерпілий та свідки надавали покази у суді, під присягою, про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей повідомлені, тому підстав вважать ,що покази будуть змінені немає.

Наголошує, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказує на те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу продовжують існувати, при цьому суд не навів обставин, які б переконливо виправдовували подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.

Крім того, матеріали справи не містять беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні будь-яких злочинів.

Беручи до уваги стан здоров`я ОСОБА_5 та необхідність оперативного втручання, суд не розглянув можливості застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Подальше перебування ОСОБА_5 під вартою небезпечне для його життя та здоров`я

Також, ризики, на які посилався прокурор та суд як на підставу запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не підтверджені. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність умислу у обвинуваченого на переховування від суду, впливу на свідків, потерпілого та інших учасників або перешкоджання кримінальному провадженню. Вказане спростовується етапом судового розгляду та дослідженими доказами, серед яких немає доказів на підтвердження вини ОСОБА_5 у інкримінованих йому злочинах.

Окремо зазначає, що викладені в повідомленнях про підозру та в обвинувальному акті обставини, що ОСОБА_5 використав ОСОБА_11 для отримання коштів є такими, що не відповідають дійсності, оскільки саме ОСОБА_12 , виконуючи вказівки працівників правоохоронних органів ініціював надання грошових коштів.

Також захисник зазначає, що враховуючи дані про особу ОСОБА_5 та стан його здоров`я, пропорційним тому ступеню ризиків, які є у кримінальному провадженні, буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги, просили оскаржувану ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або заставу з покладенням визначених законом обов`язків, з наведених в апеляційних скаргах підстав. Обвинувачений наполягав, що злочинів не вчиняв, потерпілий показав, що не хотів писати заяву до правоохоронних органів.

Прокурор в судовому засіданні не визнав вимоги апеляційної скарги, вважав ухвалу суду першої інстанції від 02 жовтня 2023 року законною і обґрунтованою, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 просив залишити без задоволення. Наполягав, що є доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки інші запобіжні заходу, на його думку, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який обґрунтовано обвинувачуються в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину. Крім того, докази досліджені не в повному обсязі, однак вони наблизились до завершення розгляду кримінального провадження, тому недоцільно змінювати запобіжний захід ОСОБА_5 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Прокурор 27 вересня 2023 року звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та неможливістю закінчити судовий розгляд на поточному етапі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 01 грудня 2023 року включно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 оскаржує зазначену ухвалу суду, посилаючись на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів, його участі в організованій злочинній групі, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду та незаконного впливу на потерпілого, свідків прокурором не доведені.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжких злочинів, які йому інкримінуються, а саме за ч.4 ст.189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, за частиною 3 статті 255-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, хоча свідки в ході судового розгляду допитані, однак не усі обставини справи ще встановлено, розгляд справи не завершений, тому дійшов висновку, що продовжують існувати визначені ст.177 КПК України ризики переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_5 переховуватися від суду чи вчиняти незаконний вплив на потерпілого, з метою зміни показань на користь обвинувачених.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , тому слід продовжити строк тримання під вартою, без можливості внесення застави.

Відтак, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування саме цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Зі змісту ст.422-1 КПК України вбачається, що в ході розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до наведених положень ст. 422-1 КПК України, колегія суддів не має повноважень на перевірку доводів апеляційних скаргах щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, оскільки обґрунтованість обвинувачення не є предметом апеляційного перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно з положеннями статі 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжнихзаходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189 та частиною 3 статті 255-1 КК України, з зібраними у кримінальному провадженні доказами переданий до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або не доведеність вини обвинуваченого буде встановлюватися вироком суду.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики доведені, які в сукупності з обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в цьому випадку.

Відповідно до частини 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Окрім цього, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, хоч свідки і допитані, однак усі обставини справи не встановлені, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

У ч.3 ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» міститься норма, яка виходить із загального принципу ст.5 Конвенції: законне тримання під вартою має бути розумним. Конвенція вимагає, аби тримання під вартою до судового вироку не перевищувало розумних строків. Хоч якою би була причина тримання під вартою, у кожному випадку слід визначити, чи перетнув строк до ухвалення вироку щодо обвинуваченого розумні межі, тобто межі надмірності, які, за обставинами справи, могли бути розумно застосовані до особи, чия невинуватість презумується.

На думку колегії апеляційного суду строки судового розгляду вказаного кримінального провадження на теперішній час є розумними з огляду на дані, які характеризують хід судового розгляду, а саме, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду ця справа перебуває з 29.06.2021 року, на даний час здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000360, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2019, за обвинуваченням ОСОБА_5 за частиною 4 статті 189, частиною 3 статті 255-1 КК України, ОСОБА_8 за частиною 4 статті 189, частиною 1 статті 255-1 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за частиною 4 статті 189 КК України, тобто стосовно чотирьох обвинувачених, кримінальне провадження налічує 17 томів, по справі відбулося 50 судових засідань, на теперішній час не допитані обвинувачені, а також експерти, не досліджені докази стосовно обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.255-1 КК України (а/с 199 т2).

Колегія суддів оцінює розумність тривалості провадження за такими критеріями, як: складність справи; причини перенесення судових засідань.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 щодо відсутності обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, спростовуються матеріалами кримінального провадження. Судом першої інстанції, як і колегією суддів апеляційної інстанції, розглядалась можливість обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, однак з огляду на сукупність наявних в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, застосування до обвинувачених іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки на даній стадії судового розгляду.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Твердження про те, що під час продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 суд не врахував положення ч. 1 ст. 178 КПК України, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказані обставини були враховані місцевим судом при продовженні запобіжного заходу. Разом з тим, слід зазначити, що такі обставини як: наявність постійного місця проживання, дружини, дітей, батьків, які потребують допомоги, а також позитивна характеристика не є визначальною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки враховуються в сукупності з конкретними обставинами провадження та наявними ризиками.

Колегія суддів вважає, що не є підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_5 доводи захисника про необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку із незадовільним станом його здоров`я та необхідністю обстеження та оперативного втручання..

Слідчим суддею перевірялися і ці доводи сторони захисту та слідчий суддя зазначив, що стан здоров`я ОСОБА_5 не є таким, що унеможливлює його подальше перебування в умовах слідчого ізолятора.

Окрім того, спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, з наступними змінами, затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), яким передбачено можливість як медичного обстеження осіб, узятих під варту, так і лікування, тобто особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, тому відсутні перешкоди для лікування ОСОБА_5 під час перебування його під вартою, доказів неможливості утримання ОСОБА_5 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Отже, на теперішній час продовжують існувати обставини, які свідчать про те, що не зменшилися заявлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні, відсутня інформація про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або про те, що з`явились нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням встановленого, конкретних обставин кримінального правопорушення, стадії судового розгляду, зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів уважає правильним висновок суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, а саме до 01 грудня 2023 року включно, обмеження права обвинуваченого на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду у цьому провадженні колегією суддів не встановлено, отже, апеляційні вимоги сторони захисту не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 01 грудня 2023 року включно стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3