Провадження № 1-кс/204/3661/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю законного представника ОСОБА_5

за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, студента професійно-технічного училища № 6, засудженого вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (вирок не набрав законної сили), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2023 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що що ОСОБА_6 , раніше засуджений за вчинення умисного, корисливого злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний, корисливий злочин проти власності. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27.12.2022 року близько 18 години 17 хвилин, перебуваючи поблизу приміщення магазину «АТБ-Маркет» за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 87, побачив двох раніше йому не знайомих чоловіків, у одного з яких в руках знаходилась кофта чорного кольору з зеленими вставками марки «RW», яка знаходилась у поліетиленовому пакеті. Далі, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 визначив кофту чорного кольору з зеленими вставками марки «RW», як об`єкт злочинного посягання, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи повторно, вчинений в умовах воєнного стану, перебуваючи у вищевказаному місці та вищевказаний час, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 підійшовши до потерпілого ОСОБА_9 , та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, відкрито заволодів кофтою чорного кольору з зеленими вставками марки «RW», яка знаходилась у поліетиленовому пакеті вирвавши її з рук потерпілого. Після чого, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, тримаючи при собі викрадене майно, зник з місця вчинення кримінального правопорушення та отримав реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму у розмірі 700 грн., 00 коп. (сімсот гривень нуль копійок). З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочині, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні нікого не маючий, зареєстрований та фактично проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше не судимий. Вина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4. ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події від 28.11.2023 року; протоколом затримання ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні злочину; а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. 27.12.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, у підозрі вчинення кримінального правопорушення передбачено ч. 4 ст. 186 КК України. 28.12.2023 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001415 від 27.12.2023 виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики того, що він може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного: під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Таким чином, під час досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи міру покарання за вчинення даного злочину безперешкодно може здійснювати тиск, погрожувати або ж іншим чином впливати на свідків, та потерпілого, щодо зміни ними показань. Передбачені кримінальним процесуальним кодексом України інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким чином, з метою запобігання вищеперерахованих ризиків виникла необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, на розгляд суду. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на підстави та ризики зазначені у клопотанні.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив на відправляти його до сізо, оскільки він вину визнає та розкаюється у своєму вчинкові.

Законний представник просила залишити підозрюваного на свободі, оскільки він навчається та йому необхідно закінчити навчання, підозрюваний знаходиться під їх наглядом.

Захисник підозрюваного також заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існує ризик, передбачений п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Проте, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження лише один ризик, що підозрюваний ОСОБА_6 розуміючи неможливість уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризику, який було встановлено у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його неповнолітній вік, стан здоров`я, відсутність стійких соціальних зв`язків, а також враховуючи, що злочин неповнолітнім було вчинено одразу після винесення відносно нього вироку про визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України та перебування його на іспитовому строці, у зв`язку з звільненням від відповідальності, що свідчить про наявність у ОСОБА_6 схильності до злочинного способу життя та відсутність наміру стати на шлях виправлення, та також враховуючи наявність ризику, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням цього слідчий суддя вважає, що достатньою сумою застави необхідно визначити 100 000 гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 24 лютого 2024 року.

Визначити заставу у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок з наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, МФО 820172, р/р UA0017442 в ГУДКСУ у м. Київ.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади у разі наявності свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1