Справа №357/894/18-к Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2158/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: 2012, 2022 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1 ,-

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та виправдано з підстав не доведення, що злочин вчинено обвинуваченим,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, в період часу з 04.04.2017 по жовтень 2017 року, більш точні дата та час не встановлені, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах ОСОБА_7 , не маючи будь-яких правовстановлюючих документів, щодо права власності на транспортний засіб, отримав у розпорядження та користування від невстановленої на даний час особи автомобіль марки «CHEVROLET» модель «MALIBU», сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , який фактично належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння грошовими коштами третіх осіб з метою особистого збагачення, шляхом продажу вище вказаного транспортного засобу.

З цією метою, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи бажання та наміри направлені на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи те, що будь-якого права на володіння чи розпорядження згаданим автомобілем він не має, спрямував свої умисні дії на заволодіння чужим майном, для чого у невстановлений період часу придбав для використання номерні знаки НОМЕР_2 , за якими зареєстрований транспортний засіб марки «CHEVROLET» модель «MALIBU», номер кузова: НОМЕР_3 , що зареєстрований за ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тим самим ОСОБА_7 знайшов подібний транспортний засіб та встановив номерні знаки останнього на автомобіль, який перебував у його користуванні без будь-яких правовстановлюючих документів.

В подальшому, в першій декаді жовтня 2017 року на вказане інтернет оголошення звернув увагу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який виявив бажання придбати вказаний транспортний засіб та зателефонував на зазначений вище мобільний номер телефону з метою зустрічі з продавцем та огляду вказаного транспортного засобу.

21.10.2017, приблизно о 12 год. 00 хв. точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, зустрівся на автомобільній дорозі сполученням Київ- Одеса біля м. Біла Церква Київської області з ОСОБА_9 , де вводячи в оману останнього, достовірно знаючи, що не вправі розпоряджатися на законних підставах правом власності на транспортний засіб, повідомив ОСОБА_9 , тим самим ввівши його в оману, що вказаний транспортний засіб відчужується на законних підставах та надав його для огляду, не повідомляючи потерпілому інформацію про відсутність права власності на запропонований автомобіль, погодився продати автомобіль за 13 000 доларів США, викликаючи тим самим у останнього бажання добровільно погодитися на сплату вказаних грошових коштів, зважаючи що ОСОБА_7 має право на отримання коштів за продаж автомобіля «CHEVROLET» модель «MALIBU», номер кузова: НОМЕР_3 .

Після чого, заздалегідь домовившись 04.11.2017 приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_9 біля ТСЦ МВС України, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 20 з метою незаконного відчуження вказаного транспортного засобу та отримання грошових коштів за домовленістю з ОСОБА_9 у сумі 13000 доларів США за перереєстрацію автомобіля марки «CHEVROLET» модель «MALIBU», сірого кольору, 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 на користь останнього.

Таким чином, ОСОБА_7 , шахрайським шляхом, умисно, ввівши в оману ОСОБА_9 у частині правомочності продажу вказаного транспортного засобу та надавши підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, заволодів грошовими коштами у великих розмірах у сумі 13 000 доларів США, що станом на 04.11.2017 відповідно до офіційного курсу НБУ становить 350 180 грн. 20 коп., які належали потерпілому ОСОБА_9 .

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України - не доведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Поновлено ОСОБА_7 у правах, обмежених під час кримінального провадження № 0000033 від 05.11.2017 р. за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 190 КК України, за яким його визнано невинуватим та виправдано. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення із ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди 350 180 (триста п`ятдесят тисяч сто вісімдесят) грн. 20 коп., залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_9 право звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства. Витрати на залучення експерта підтверджені документально у розмірі 2967 грн. - віднесено на рахунок держави. Вирішено питання речових доказів та арешту майна.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 350 180 (триста п`ятдесят тисяч сто вісімдесят) гривень 20 (двадцять) копійок, та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 , моральну шкоду на загальну суму 58 000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не всебічно дослідив матеріали справи, не звернувши увагу на суттєві обставини, та виніс вирок за формальними ознаками.

Вважає, що прокурор ОСОБА_13 , на підтвердження обгрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, а саме у шахрайстві, вчиненому у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України надав усі належні докази для підтвердження вини обвинуваченого.

Разом з тим вказує, що протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено моральну шкоду яка полягає у нервових розладах та душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_7 у потерпілого порушений звичний уклад життя, склалася напружена обстановка в сім`ї, моральна шкода також полягає у порушенні права власності потерпілого.

Не погоджуючись з вирокомсуду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 року змінити та зазначити в мотивувальній частині вироку про те, що всі докази у кримінальному провадженні є недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. З ст. 87 КПК України, оскільки зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку, та не можуть бути покладені в основу будь-якого вироку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції були досліджені всі надані стороною обвинувачення письмові докази. Крім того, судом були досліджені постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу. На думку обвинуваченого зазначені постанови не містять належної оцінки досудового розслідування як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

Також обвинувачений звертає увагу на те, що суд першої інстанції не дав об`єктивної оцінки істотним порушенням органом досудового розслідування, прокурором вимог КПК України при зібранні доказів, що стало підставою для визнання таких доказів у цьому кримінальному провадженні допустимими.

Відтак вважає, що всі докази у кримінальному провадженні є недопустимими, на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України.

Не погоджуючись з вирокомсуду першої інстанції та прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області віл 26.12.2022 стосовно ОСОБА_7 скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити вирок яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити йому за ч. 3 ст. 190 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні, а саме витрати за проведення судових експертиз, у розмірі 2967 грн., долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України та керуючись принципом безпосередності дослідження показань, речей і документів, передбаченим ст. 23 КПК України, ретельно і повного мірою дослідити та надати належну правову оцінку доказам наданих суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2022 стосовно ОСОБА_7 є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор звертає увагу, що суд обґрунтовує вирок доказами, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом. Вирок суду повинен бути постановлений на матеріалах, які повно та всебічно досліджені судом, а висновки суду про подію злочину, винуватість чи невинуватість особи та інші питання, які вирішуються судом при постановленні вироку, з достовірністю випливають з матеріалів справи. Ці висновки суду мають бути належно мотивовані і суд повинен зазначити, чому одні докази визнав достовірними і поклав їх в основу вироку, а інші визнав недостовірними і відхилив.

Також апелянт акцентує увагу, що всі досліджені в ході судового розгляду докази сторони обвинувачення, у своєму зв`язку, свідчать про дійсні наміри ОСОБА_7 , направлені заволодіння грошима потерпілого шляхом обману. Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України повністю доведена доказами, дослідженими під час судового провадження.

Відтак прокурор вважає, що допущена невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілого та прокурора,

пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційного скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційних скарг потерпілого та прокурора,

пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора та просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги прокурора та потерпілого і просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону, дотримався принципу змагальності сторін та свободи у поданні ними суду своїх доказів, передбаченого ч. 2 ст. 22 КПК України: сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом; ретельно дослідив і дав належну оцінку кожному доказу як окремо, так в їх сукупності і взаємозв`язку, та докладно навів мотиви прийнятого рішення.

Суд першої інстанції повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про відсутність належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, у ній викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 , підстави його виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення та дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Так, сторона обвинувачення на підтвердження винності ОСОБА_7 надала: витяг із кримінального провадження № 0000033; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.11.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2017; заява від 05.11.2017 р. ОСОБА_9 з проханням долучити до матеріалів кримінального провадження з метою проведення експертизи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 на транспортний засіб марки Шевроле Малібу № кузова НОМЕР_1 , згідно якого власником є ОСОБА_9 ; заява від 05.11.2017 р. ОСОБА_9 про надання добровільної згоди на проведення огляду автомобіля марки Шевроле Малібу номер кузова НОМЕР_1 2012 року випуску; протокол огляду від 05.11.2017 з фото; протокол огляду від 05.11.2017; три результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, виконаних ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 : відповідно до яких: 1) ДНЗ, Свідоцтво, Дата видачі, стан: НОМЕР_5 14.03.2017 (на обліку); АТМ (марка,об`єм двигуна,модель,рік випуску,номери агрегатів): KIA SORENTO 20199, (2012) № двиг. НОМЕР_12 № куз. НОМЕР_6 , перереєстрація ТЗ на нов. власн.; Власник, його адреса: ОСОБА_39 нар. ІНФОРМАЦІЯ_5, м. Київ… 2) ДНЗ, Свідоцтво, Дата видачі, стан: НОМЕР_7 07.05.2013 (на обліку); АТМ (марка,об`єм двигуна,модель,рік випуску,номери агрегатів): CHEVROLET MALIBU 2384, (2012), сірий, № двиг. НОМЕР_13, номер куз. НОМЕР_1 , 40-вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації; Власник, його адреса: ОСОБА_11 , нар. ІНФОРМАЦІЯ_6, Київіська область, Києво-Святошинський р-н, смт. Чабани… 3) ДНЗ, Свідоцтво, Дата видачі, стан: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 (на обліку); АТМ (марка,об`єм двигуна,модель,рік випуску,номери агрегатів): TOYOTA CAMRY 2362, (2008), чорний, № двиг. НОМЕР_11, № куз. НОМЕР_10 , перереєстрація на нового власника; Власник, його адреса: ОСОБА_15 , нар. ІНФОРМАЦІЯ_7, Львівська обл. м. Львів…; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2017; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2017; копія висновку експерта № 12-2/1205 від 29.11.2017; копія висновку експерта № 12-2/1215 від 01.12.2017; висновок експерта № 8-4/2311 від 21.11.2017; протокол обшуку від 21.11.2017; протокол огляду від 22.12.2017; протокол огляду від 22.12.2017; постанова про визнання речовим доказом від 23.12.2017; постанова про визнання речовим доказом від 30.11.2017; рапорт оперуповноваженого Київського обласного управління ДВБ НП України ОСОБА_16 від 03.11.2017; копія постанови про визнання речовим доказом від 05.11.2017; ксерокопія ухвали слідчого суддя Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2017; протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 21.11.2017; характеризуючі данні стосовно ОСОБА_7 : ксерокопія форми № 1, ксерокопія аркушів 1-5,10,11 паспорта ОСОБА_7 , картки фізособи - платника податків, вимога про судимість відповідно до якої ОСОБА_7 раніше не судимий, довідка Білоцерківської міської лікарні № 4 від 26.12.2017 р. стосовно ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває; показання потерпілого ОСОБА_9 ; показання свідка ОСОБА_17 ; показання свідка ОСОБА_18 ; показання свідка ОСОБА_11 ; постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 16.01.2018; протокол огляду від 22.12.2017.

Під час перегляду вироку в суді апеляційної інстанції, прокурором було подано клопотання про повторне дослідження доказів. В свою чергу захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 було заявлено клопотання про дослідження доказів, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Заслухавши думку учасників провадження щодо заявлених клопотань, колегія суддів ухвалила задовольнити вказані клопотання прокурора та захисника.

Так, в судовому засіданні від 24.10.2023 колегією суддів було повторно досліджено: витяг із кримінального провадження № 0000033 (т.1 ас.п.131); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.11.2017 (т.1 а.с.п.132); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2017; заява від 05.11.2017 ОСОБА_9 (т.1 а.с.п.136); заява від 05.11.2017 ОСОБА_9 (т.1 а.с.п.137); протокол огляду від 05.11.2017 з фото (т.1 а.с.п. 138-146); протокол огляду від 05.11.2017 (т.1. а.сп. 147); три результати аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, виконаних ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 : відповідно до яких:

1) ДНЗ, Свідоцтво, Дата видачі, стан: НОМЕР_5 14.03.2017 (на обліку); АТМ (марка,об`єм двигуна,модель,рік випуску,номери агрегатів): KIA SORENTO 20199, (2012) № двиг. НОМЕР_12 № куз. НОМЕР_6 , перереєстрація ТЗ на нов. власн.; Власник, його адреса: ОСОБА_39 нар. ІНФОРМАЦІЯ_5, м. Київ…

2) ДНЗ, Свідоцтво, Дата видачі, стан: НОМЕР_7 07.05.2013 (на обліку); АТМ (марка,об`єм двигуна,модель,рік випуску,номери агрегатів): CHEVROLET MALIBU 2384, (2012), сірий, № двиг. НОМЕР_13, номер куз. НОМЕР_1 , 40-вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації; Власник, його адреса: ОСОБА_11 , нар. ІНФОРМАЦІЯ_6, Київіська область, Києво-Святошинський р-н, смт. Чабани…

3) ДНЗ, Свідоцтво, Дата видачі, стан: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 (на обліку); АТМ (марка,об`єм двигуна,модель,рік випуску,номери агрегатів): TOYOTA CAMRY 2362, (2008), чорний, № двиг. НОМЕР_11, № куз. НОМЕР_10 , перереєстрація на нового власника; Власник, його адреса: ОСОБА_15 , нар. ІНФОРМАЦІЯ_7, Львівська обл. м. Львів…( т.1 а.с.п.148-150); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2017 (т.1 а.с.п.151,152);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.12.2017 (т.1 а.с.п.153,154); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2017 (т.1 а.с.п.155,156); копія висновку експерта № 12-2/1205 від 29.11.2017 (т.1 а.с.п. 159-170); ксерокопія висновку експерта № 12-2/1215 від 01.12.2017 (т.1 а.с.п.172-180); висновок експерта № 8-4/2311 від 21.11.2017 (т.1 а.с.п.182-186); протокол обшуку від 21.11.2017 (т.1 а.с.п.187-189); протокол огляду від 22.12.2017 (т.1 а.с.п.190-194).

В судовому засіданні від 16.01.2024 колегією суддів було повторно досліджено: протокол огляду від 22.12.2017 (т.1 а.с.п.195-198); постанова про визнання речовим доказом від 23.12.2017 (т.1 а.с.п.199-202); постанова про визнання речовим доказом від 30.11.2017 (т.1 а.с.п.204-207); рапорт оперуповноваженого Київського обласного управління ДВБ НП України ОСОБА_16 від 03.11.2017 (т.1 а.с.п.208-211); копія постанови про визнання речовим доказом від 05.11.2017 (т.1 а.с.п.213-216); копія ухвали слідчого суддя Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2017 (т.1 а.с.п.217-220); протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 21.11.2017 (т.1 а.с.п.225-228); постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 16.01.2018; протокол огляду від 22.12.2017.

Також в судовому засіданні від 16.01.2024 колегіє суддів було досліджено: постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу від 02.08.2017 за підписом першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_19 (т. 2 а.с. 148); постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу від 16.11.2017 за підписом першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_19 (т. 2 а.с. 150-151); постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу від 10.01.2018 за підписом заступника прокурора Київської області ОСОБА_20 (т.2 а.с. 157-158).

Слід зазначити про необґрунтованість доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в порушення вимог кримінального процесуального суд першої інстанції не дав об`єктивної оцінки істотним порушенням органом досудового розслідування, прокурором вимог КПК України при зібранні доказів, що стало підставою для визнання таких доказів у цьому кримінальному провадженні допустимими. За доводами обвинуваченого ОСОБА_7 всі докази у справі слід визнати недопустимими на підстав ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України.

На противагу доводам обвинуваченого колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом ст. 86 та 87 КПК України недопустимими є докази, які отриманий із порушенням порядку, встановленим КПК України (ч.1 ст. 86 КПК) та докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК). До останньої групи законодавець відніс і докази, які були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органом досудового розслідування чи прокуратурою своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень (п.2 ч.3 ст. 87 КПК України). Аналіз цих правових норм у їх сукупності приводить колегію суддів до переконання про те, що у випадку вирішення питання про допустимість доказу, необхідно перевіряти увесь передбачений КПК України порядок їх отримання зокрема те, чи із належних джерел цей доказ був отриманий (ч.2 ст. 84 КПК), чи отриманий він належним суб`єктом (п.п. 41, 17 ч.1 ст.3, ст. 38, ст.ст. 214, 216, 218 КПК), чи дотримана належна процесуальна форма збирання доказів (ст. 93 КПК), чи здійснена належна процедура фіксації доказів (ст. 103-107 КПК). У випадку порушення вимог КПК України які визначають хоча би одну із указаних складових, відповідний доказ повинен визнаватись не допустимим. Однак, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось слідчими у встановленому законом порядку, а докази у даному кримінальному провадженні були зібрані належним суб`єктом та є допустимими, окрім тих, які суд визнав недопустимими а саме: висновок експерта № 12-2/1205 від 29.11.2017; висновок експерта № 12-2/1215 від 01.12.2017; постанову про визнання речовим доказом від 05.11.2017; ухвалу слідчого суддя Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2017, оскільки при їх виготовленні як копій документів не було дотримано Національного стандарту України, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Зважаючи на обсяг та зміст вищезазначених доказів, колегія суддів вважає, що при їх дослідженні, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 94 КПК України, а тому посилання прокурора на те, що всі досліджені в ході судового розгляду докази сторони обвинувачення, у своєму зв`язку свідчать про дійсні наміри ОСОБА_7 , направлені на заволодіння грошовими коштами потерпілого шляхом обману - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції давав показання про те, що він проживає за місцем реєстрації своє дружини. Займається ремонтом автомобілів, допомагає в їх реалізації за винагороду. Свої контакти розповсюджує через знайомих, мережу Інтернет. Саме тому його знають, рекомендують. Приблизно у липні-серпні 2017 до нього зателефонував незнайомий чоловік на ім`я ОСОБА_21 і сказав, що його телефон дав йому знайомий. Він розповів, що має у власності автомобіль «CHEVROLET MALIBU», який хоче продати. Він йому сказав, що автомобіль купувати не буде, однак за винагороду зможе підшукати покупця даного автомобіля. Домовилися зустрітися. Він приїхав у Київ , зустрівся з власником автомобіля ОСОБА_21 . Якому на вигляд було років 40. Він оглянув вказаний автомобіль неподалік Одеської площі при з`їзді з головної дороги. Автомобіль мав київську реєстрацію, який був номерний знак не пам`ятає. ОСОБА_21 йому пояснив, що автомобіль зареєстрований на його дружину, а він вписаний у свідоцтво як співласник. Дійсно у свідоцтві про реєстрацію цього транспортного засобу було зазначено, що власником є жінка, дані він не пам`ятає, а в примітці були зазначені дані співвласника з таким же прізвищем і ініціалами імені на літеру « ОСОБА_23 ». Він був переконаний на той час, що така інформація відповідала дійсності. Він обдивився автомобіль і вирішив взяти його на продаж, якщо з ОСОБА_21 домовиться про ціну продажу і його винагороду за це. Спілкуючись між собою він з`ясував, що за автомобіль власник хоче отримати 12700 доларів США. Домовилися, що якщо автомобіль буде продано дорожче за зазначену ціну, то це буде його винагорода. У нього із собою було 500 доларів США, які він передав ОСОБА_21 як аванс за автомобіль та написав розписку за його отримання. ОСОБА_21 передав йому автомобіль. Ключі від нього, технічний паспорт. Він перегнав автомобіль у Білу Церкву . Там помив, почистив його, перевірив технічний стан. Спочатку намагався продати автомобіль на ринку. Коли це не вдалося, він виставив його фотографії в мережу Інтернет. При цьому зазначив ціну 13600 доларів США. По існуючим реєстрам на предмет угону не перевіряв, оскільки вважав, що все рівно усе це буде зроблено у МРЕВ при продажі автомобіля. У нього не виникало жодних сумнівів щодо законності продажу цього автомобіля. До нього почали телефонувати різні люди, які цікавилися цим автомобілем. Жодної інформації про автомобіль від яких не приховував. Деякі з них фотографували автомобіль, реєстраційні номери, номер кузова. Жодних дій, які б свідчили що він щось приховує чи намагається ввести когось в оману, щодо людей не вчиняв. Неодноразово показував цей автомобіль різним людям, які цікавилися його придбанням. Всього автомобіль дивилися декілька осіб. Продовжувалося це більш місяця, тому він вирішив трохи торгуватися та знижувати ціну. При цьому він себе називав ОСОБА_21 власником автомобіля. Робив це для того, щоб не відлякувати покупців під час першого дзвінка. Але вже при зустрічі він пояснював, що не є власником, що займається лише продажем автомобіля. Однак імені не змінював, щоб не виникало додаткових питань. Приблизно о середині жовтня 2017 йому зателефонував потерпілий. Виявилося що він раніше цікавився цим автомобілем. Вони домовилися зустрітися на автодорозі Київ-Одеса, поблизу повороту на м. Таращу. На зустріч потерпілий приїхав разом із дружиною, матір`ю і донькою. Він уважно оглянув автомобіль, зробив кілька його знімків. Він йому пояснив, що автомобіль зареєстрований на жінку, яка проживає у Києві , а він займається лише продажем автомобіля. Потерпілий звернув увагу на дефекти автомобіля і вони сторгувалися до ціни 13000 доларів США. Потерпілий пояснив, що йому потрібно декілька днів, щоб подумати і прийняти рішення, перевірити автомобіль по базам МВС. Він не заперечував. Після цієї зустрічі, коли вони роз`їхалися, він зателефонував потерпілому і перепитав чи дійсно він зацікавлений у покупці автомобіля. Потерпілий відповів йому, що автомобіль йому сподобався, він буде його купувати, повідомив йому, що автомобіль необхідно зняти з реєстраційного обліку. Він погодився. Після цього він зателефонував власнику ОСОБА_21 і пояснив, що автомобіль потрібно зняти з обліку, бо це умова потенційних покупців. ОСОБА_21 пояснив, що зараз цього зробити буде неможливо, тому, що його дружина за кордоном на відпочинку. Повинна повернутися через тиждень. Вказану інформацію він повідомив потерпілому. Одночасно йому повідомив, що зателефонує йому, як тільки власниця автомобіля повернеться з відпочинку. В кінці жовтня 2017 йому зателефонував ОСОБА_21 і повідомив, що його дружина вже повернулася з відпочинку. При цьому він сказав, що з ним зв`яжеться його знайомий на ім`я ОСОБА_26 , який забере у нього автомобіль для зняття з реєстраційного обліку. Так і сталося. Того ж дня до нього зателефонував і потім під`їхав чоловік на ім`я ОСОБА_26 , якого раніше у Білій Церкві він не бачив. ОСОБА_26 сказав йому що є довіреною особою власника автомобіля і забере автомобіль у нього для зняття з обліку. Наступного дня ОСОБА_26 зв`язався з ним, під`їхав і передав йому вказаний автомобіль вже з червоними тимчасовими номерами. Після цього він зв`язався з потерпілим і повідомив йому. що автомобіль знятий з обліку і його можна переоформляти. Домовилися, що це можна буде зробити 4 листопада на вихідних у Білій Церкві . Саме про це йому повідомив власник ОСОБА_21 , який сказав, що приїде знову довірена особа ОСОБА_26 , який привезе необхідні документи для перереєстрації та сам здійснить оформлення документів в сервісному центрі, забере у нього гроші за проданий автомобіль. 4 листопада вранці він приїхав до сервісного центру на вул. Сухоярська у Білій Церкві. Там зустрівся із ОСОБА_26 . Він пояснив, що зайняв чергу та займатиметься перереєстрацією автомобіля. При цьому сказав, що має доручення від власника. Також сказав коли приїде покупець, нехай зніме копію свого паспорта та ідентифікаційного коду і передасть їх для проведення перереєстрації. Він погодився. ОСОБА_26 пішов. Близько 10 години 30 хвилин приїхав потерпілий разом із братом та дружиною. Він пояснив про необхідність зняття копії паспорта і коду. Потерпілий передав ці документи йому. Він сказав йому що тепер треба чекати. Коврига пішов. Копії документів він передав ОСОБА_26 , який підійшов до нього. При цьому ОСОБА_26 взявши копії документів сказав, що потрібно чекати не менше години. Вже близько 12.30 до нього підійшов ОСОБА_26 , сів на переднє сидіння та повідомив, що все зроблено. Він тримав в руках номерні знаки та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я покупця ОСОБА_9 . Сказав, що зараз прикріпить нові номерні знаки, занесе тимчасові номери та підписані документи в Сервісний центр і чекатиме його біля входу для розрахунку. Жодних сумнівів в законності проведеної реєстрації у нього не виникало. Він зателефонував ОСОБА_28 . Той підійшов до автомобіля, сів на заднє сидіння. ОСОБА_26 запитав у ОСОБА_28 чи він вже розрахувався. Коврига відповів що ні. ОСОБА_26 йому сказав: можете розраховуватися, тоді будемо підписувати документи. Потерпілий передав йому 13000 доларів США, а він йому ключі від автомобіля. Після цього ОСОБА_26 передав ОСОБА_28 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, попросив розписатися в документах. Він в цей час перераховував гроші. Дружина і брат потерпілого стояли позаду автомобіля. Після того як потерпілий розписався, ОСОБА_26 вийшов із автомобіля і пішов в напрямку Сервісного центру. Він привітав потерпілого ОСОБА_28 з придбанням автомобіля, вийшов з салону автомобіля та направився в сторону Сервісного центру. Біля нього він підійшов до ОСОБА_26 , який його чекав. Він йому передав гроші в розмірі 12200 доларів США, за мінусом 500 доларів США, які давав в якості завдатку при отриманні автомобіля та 300 доларів США своє винагороди за продав авто. Після цього вони розійшлися. Жодного відношення до шахрайства він не має, ніякого злочинного умислу у нього не було. Жодних номерних знаків чи документів він не набував, не виготовляв та не передавав. Номерні знаки на автомобіль не встановлював. Нікого в оману не вводив щодо умов продажу автомобіля ,його ідентифікаційних ознак та своєї участі в цьому. Вважав укладену угоду купівлі-продажу автомобіля законною. Сам став жертвою обману. В оголошенні вказав, що авто у Володарці тому, що на той час там виконував роботу по ремонту іншого авто, більшість часу проводив там, автомобіль був з ним. Сім-карту з номером телефону, який зазначав в оголошенні при продажу авто він не зберігав. Як «перекуп» кожного разу з реалізацією автомобіля купував нову сім-карту, з новим номером, щоб мати змогу на сайтах економити на подачі оголошення. В ході судового розгляду взнає, що до нього дивитися автомобіль приїжджав його власник ОСОБА_29 разом із працівниками правоохоронних органів, таємно здійснювали за ним контроль. ОСОБА_29 і правоохоронці знали, що автомобіль має проблеми, однак чомусь дану інформацію власник авто йому не повідомив. Усе це було до зустрічі із потерпілим. Якби він знав про існуючі проблеми раніше, не вчиняв би жодних дій з даним автомобілем, у т.ч. його продажу та шкоди потерпілому не було б завдано. Вважає, що хтось навмисне хотів, щоб спочатку відбулася угода купівлі-продажу цього автомобіля і гроші потрапили в «потрібні руки», а потім викрити її незаконність і звинуватити його у цьому. Цивільний позов не визнає. Отриману ним винагороду у еквівалентному розмірі 300 доларів США, він добровільно перерахував потерпілому. Просить приєднати до справи його письмові пояснення у суді. До вилучених за адресою його проживання копій документів він не має будь-якого відношення, вони не належать йому, кому вони належать не знає. У зазначеному домоволодінні де був проведений обшук він проживає не один і кому конкретно належать вилучені копії вказаних документів він не знає. У дебатах і останньому слові повідомив, що номерні знаки чи будь-які документи не виготовляв. Номерні знаки не отримував, їх не встановлював. Вважає себе жертвою обману. Просить визнати невинуватим і виправдати.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_9 дав показання про те, що автомобіль стояв. Він оглянув автомобіль, його номери. ОСОБА_21 повідомив, що автомобіль не його, а киянки, яка не може сама продати. Він наче займається продажем. Пізніше він узнав, що ОСОБА_21 є ОСОБА_30 . Домовилися про продаж автомобіля за 13000 дол. США. Коли він підійшов до машини ОСОБА_31 сказав, що документи подані, треба чекати переоформлення. Коли він підійшов до ОСОБА_32 то побачив, що біля ОСОБА_32 на передньому сидінні автомобіля сидів чоловік. Він цей чоловік подав йому документи - договір купівлі-продажу, він розписався, той забрав договір, також цей чоловік передав йому технічний паспорт на автомобіль. Він перевірив. У технічному паспорті данні були його. На його погляд вони були справжніми. Потім він розрахувався, передав ОСОБА_33 13000 дол. США. ОСОБА_32 він сприймав як особу, яка продає автомобіль. Документів від ОСОБА_32 він не вимагав. Він знав, що власником автомобіля є жінка, але він не вимагав її присутності при купівлі-продажу. У машині особа, яка не представилась, повернувшись сказала, ось документи: договір купівлі-продажу, ціна була у гривнях, точно яка була вказана сума сказати не може, але приблизно вона співпадала із домовленістю. Він підписав. Копія договору купівлі-продажу йому не передавалася. Технічний паспорт на автомобіль йому передала ця особа. Потім цей же чоловік сказав, а далі ви самі. Він не видавав ні на кого доручення для реєстрації, оформлення. Також він не просив ОСОБА_32 показати йому доручення від жінки власника автомобіля про доручення ОСОБА_33 продати цей автомобіль. Він перевірив номерний знак, дані своєї особи і що були зазначені у технічному паспорті. На його думку переоформленням автомобіля займалась інша особа, чоловік, який потім підійшов до автомобіля і сів на переднє пасажирське сидіння.

З даних показів потерпілого, та як вірно встановлено судом першої інстанції, 04.11.2017 біля ОСОБА_7 на передньому сидінні автомобіля сидів чоловік. Він цей чоловік подав ОСОБА_9 документи - договір купівлі-продажу, він розписався, той забрав договір, також цей чоловік передав ОСОБА_9 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль. ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 13000 дол. США. ОСОБА_7 передав ОСОБА_9 вказаний транспортний засіб і ключ від нього.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_34 дав показання про те, що він є власником автомобіля та повідомив суду, що при зустрічі з ОСОБА_35 з приводу продажу автомобіля він переконався, що дійсно на продаж виставлений належний йому автомобіль. Будь-яких перешкод при цьому йому в огляді автомобіля Перекос не чинив. Обвинувачений дозволяв оглядати автомобіль в повній мірі. Обвинувачений не вів себе підозріло при їх зустрічі. Після виявлення ним факту продажу через авторіа належного йому автомобіля він звертався із відповідною заявою до СБУ у м. Києві. Працівниками зазначеного управління СБУ здійснювався відповідний супровід і прослуховування його телефону, здійснювалося стеження за автомобілем. Однак вказаний автомобіль був відчужений потерпілому. Допускає, що ОСОБА_31 не знав, що продає викрадений автомобіль.

Обгрунтованим є і висновок суду про те, що прокурором не спростовані у судовому засіданні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 повідомлені ним суду з приводу обставин отримання ним автомобіля марки «CHEVROLET» модель «MALIBU», сірого кольору, 2012 року випуску та послідуючих з ним дій, оскільки прокурором не надані будь-які докази на підтвердження, яким чином вказаний автомобіль потрапив до ОСОБА_7 - коли, де, хто саме йому вказаний автомобіль передав, з якими конкретно державними номерними знаками та з якою метою.

На підставі наведеного, не викликають жодних сумнівів висновки суду першої інстанції про те, що викладені в обвинувальному акті зазначені дії, а саме зазначені як обман, намір, умисел обману, омана, ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки не підтвердженні наданими суду доказами, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду та частково спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_36 , наданими під час судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що зібраними у справі доказами не спростовано те, що обвинувачений ОСОБА_37 знав, що автомобіль, який він продав є краденим, та не доведено те, що він мав умисел обманути потерпілого, продавши йому цей автомобіль та заволодіти коштами останнього. Тобто у ході судового розгляду не було доведено наявності у діях обвинуваченого ОСОБА_38 як об`єктивної та і суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Доводи апеляційних скарг потерпілого ОСОБА_9 та прокурора, не спростовують висновків суду про те, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_38 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме його об`єктивної і суб`єктивної сторони, які були в повній мірі висвітлені та обґрунтовані в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, судом у повній мірі дотримано принцип змагальності та диспозитивності при розгляді даного кримінального правопорушення і нереалізація стороною обвинувачення своїх процесуальних прав і обов`язків за наявності такої можливості (стороною обвинувачення не вказано обставин, які об`єктивно це унеможливили) не може свідчити про неповноту судового розгляду, позаяк сторони на свій розсуд обстоюють свою позицію.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а можна лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

При цьому положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, дотримуючись принципу змагальності та диспозитивності, повно та об`єктивно встановив фактичні обставини, дослідив надані сторонами докази та оцінив їх з точки зору належності та допустимості.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК).

За таких обставин, оцінивши докази у кримінальному провадженні згідно з вимогами ст. 94 КПК України, суд не встановив достатніх підстав стверджувати про не доведеність, що в діях ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили би чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, не вдаючись до повторної оцінки показань свідків, апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, та бере за основу ту оцінку, яка їм надана місцевим судом.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, потерпілого, прокурора та вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4