Справа № 509/4359/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000516 від 14.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Червоний Кут Ширяївського району Одеської області, громадянки України, незаміжньої, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 введено на території України воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено на підставі Указів Президента України ОСОБА_5 від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 р. № 757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023 строком на 90 діб.

Так, 13 липня 2023 року, приблизно о 09 годин 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи у домоволодінні, де мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачила у приміщенні кухні на столі мобільні телефони а саме: мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору та мобільний телефон "Nokia", чорного кольору. В цей момент, у обвинуваченої ОСОБА_4 раптово виник кримінально- протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаних мобільних телефонів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, з метою особистого збагачення, розуміючи протиправність своїх дій, переконавшись в тому, що її дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, достовірно знаючи, що мобільні телефон належать ОСОБА_6 , підійшла до столу, звідки таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung GT-E1202Н», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , білого кольору, вартістю 215,63 гривень, мобільний телефон марки «Nokia ТА-1203», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , чорного кольору вартістю 418,50 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «Водафон» з № НОМЕР_4 вартістю 50 гривень, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 . Тримаючи в руках викрадені мобільні телефони, обвинувачена ОСОБА_4 поклала їх у кишеню, переконавшись, що її дії залишилися непоміченим сторонніми особа, покинула місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, обвинувачена ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 684,13 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, надавши показання, що вчинила кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину.

У вчиненому щиро розкаялася, просила суворо не карати, не позбавляти волі, дати шанс на виправлення, збитки відшкодовано.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності у зв`язку з виїздом за межі Одеського району. Просить визначити покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявив.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченою ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченій, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинувачену, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, незаміжня, утриманців не має, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра на, раніше не судима.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченою умисного тяжкого злочину, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченої, особу винної, її сімейний стан, наявність посередньої характеристики з постійного місця проживання, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченої можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинувачену ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченої на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі понесені на залучення експерта становлять 250 грн. 00 коп.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року, необхідно скасувати.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як остання своєчасно з`являлася на всі виклики суду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 250 (двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Арешт на майно, накладений в даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2023 року, - скасувати.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- мобільний телефон ТМ «NOKIA» модель ТА-1203 ІМЕІ: НОМЕР_5 чорного кольору з наявними номером мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_6 та мобільний телефон ТМ Samsung модель «GT-E1202i» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 білого кольору без сім картки, які було передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1