Справа № 478/906/23 Провадження № 1-кп/478/81/2023
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка кримінальне провадження №0000621 від 19.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді механіка-водія 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 року та у зв`язку з військовою агресією рф проти України, 19.07.2022 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.07.2022 року №200 ОСОБА_3 призначено на посаду солдата резерву, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 року №245 солдата ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 для подальшої військової служби, з 01.09.2022 року зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення виключено із списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення, призначено на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «солдат».

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 19.07.2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця-особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 20.10.2022 року ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді механіка-водія 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в порушення вимог ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,3 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення військової служби - місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка розташовувалась поблизу АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби, до 26.05. 2023 року.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, зокрема, що дійсно в кінці жовтня 2022 року, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в умовах введеного в Україні воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби у районі зосередження підрозділів військової частини, який дислокувався АДРЕСА_2 , та перебував за місцем свого проживання до 26.05.2023 року, коли сам з`явився до слідчого ДБР. Підтвердив, що неодноразово намагався повернутись для виконання обов`язків військової служби, проте це питання врегулювати не вдалось, щиро кається у вчиненому. Просить суд суворо його не карати, оскільки повною мірю усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння і призначити покарання запропоноване прокурором. Також додав, що має намір повернутись на військову службу і захищати державу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість підтверджується дослідженими, в ході судового розгляду доказами.

Згідно з витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.07.2022 року №153 призвано та направлено для проходження військової служби за призовом за мобілізацією з 19.07.2022 року до військової частини НОМЕР_2 матроса ОСОБА_3 (а.к.п. 124).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 року №245 солдата ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, з 01 вересня 2022 року, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3, шпк «солдат» (а.к.п.125).

Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2022 року №293 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_3 , механік-водій 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 3 механізованої роти в/ч НОМЕР_1 , вважається таким, що в умовах воєнного стану самовільно залишив район виконання бойових завдань. Припинено виплату грошового та здійснення речового забезпечення, знятий з вечері 20.10.2022 року з триразового котлового забезпечення (а.к.п.126).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20.10.2022 року №289 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 20.10.2022 року солдатом ОСОБА_3 (а.к.п.108).

Даними акту службового розслідування, проведеного заступником командира 3 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 про те, що в ході проведення службового розслідування встановлено самовільне залишення району зосередження 3 механізованого взводу 3 механізованої роти в/ч НОМЕР_1 (поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 ) без зброї солдатом ОСОБА_3 вранці 20.10.2022 року (а.к.п.112-116).

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.10.2022 року №304 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , механіка-водія 2 механізованого відділення-бойової машини 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , та вважати таким, що в умовах воєнного стану самовільно залишив район виконання бойових завдань, з 20.10.2022 року знятий з усіх видів забезпечення (а.к.п.119).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.11.2022 року №197 військовослужбовець 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 вважається таким, що самовільно залишив військову службу 20.10.2022 року, внаслідок чого виключений з усіх видів забезпечення (а.к.п.117-118).

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Наведені вище докази у їх сукупності вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, в період дії воєнного стану, самовільно залишив місце служби, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які б, відповідно до ст.67 КК України, обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, до яких суд відносить щире каяття, з`явлення із зізнанням, та активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно із досудовою доповіддю органу пробації має середній ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на те, що він є військовослужбовцем та бажає у подальшому проходити військову службу, що і підтверджує істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, зважаючи на те, що сторона обвинувачення наполягала на можливості застосування положень ч.1 ст.69, ч.1 ст.58 КК України при призначенні покарання, суд вважає за можливе, застосувавши ст.69 КК України у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення до набрання чинності Закону України №2839-IX від 13.12.2022 року із врахуванням положень ст.4, ч.2 ст.5 КК України, призначити ОСОБА_3 основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст.407 КК України, на строк два роки.

Разом з цим, враховуючи положення ст.58 КК України, а також те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, раніше не судимий, суд вважає за можливе замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням в дохід держави із суми його грошового забезпечення щомісячно 20 (двадцяти) відсотків.

Саме така міра покарання, на переконання суду, відповідатиме принципам призначення покарання, про які йшлося вище, справедливість як основна засада права, індивідуалізація покарання призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи, її поведінки до, під час та після вчинення кримінального правопорушення, мети, намірів, мотивів, у конкретному випадку є достатньою та необхідною для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд

У х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України, замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

Під час відбування даного покарання засуджений ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обиралася.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1