ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1182/23
Номер провадження 1-кп/292/92/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року смт.Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4

особи, стосовно якої розглядається

клопотання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника особи,

стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Червоноармійського районного суду Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000267 від 02.08.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Видумка Червоноармійського району Житомирської області,

розлученого, не працюючого, зареєстрованого по

АДРЕСА_1 , постійно проживаючого по

АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого по

АДРЕСА_3 , не військовозобов"язаного, особа з інвалідністю 2-ї групи, інших пільг не має,

раніше не судимого

за ст.126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання протидії домашньому насильству", безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_9 , з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що виражалось в словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу слів нецензурної лайки, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Так, ОСОБА_5 будучи неодноразово притягнутий Червоноармійським районним судом Житомирської області 07 та 09 лютого 2023 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення 27 та 31 січня 2023 року, 01 лютого 2023 року домашнього насильства відносно матері ОСОБА_9 , та будучи притягнутим Червоноармійським районним судом Житомирської області 14 та 31 березня 2023 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення, відповідно 09, 10 та 26 березня 2023 року домашнього насильства відносно матері ОСОБА_9 , вчинив відносно останньої суспільно небезпечне діяння за наступних обставин.

25 липня 2023 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в спальній кімнаті житлового будинку в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_9 , з якою еребуває у сімейних відносинах, яка знаходилась в указаному будинку, яку ОСОБА_5 ображав словами нецензурної лайки, висловлював погрози в її бік, та вигнав із будинку, чим викликав у ОСОБА_9 психологічні страждання, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе, у зв`язку з чим потерпіла викликала працівників поліції, які припинили протиправні дії ОСОБА_5 .

Суспільно небезпечні дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_9 , з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань кваліфікуються за ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Законний представник потерпілої, захисник та законний представник ОСОБА_5 підтримали клопотання та не заперечувала щодо його задоволення.

У судовому засіданні ОСОБА_5 просив у задоволенні даного клопотання відмовити та не застосовувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження, обставини їх вчинення ніким не оспорюються та підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні ним суспільно небезпечних дій визнав та повідомив, що з дитинтва перебуває на психіатричному обліку та уже раніше за побиття дядька проходив лікування в примусовому порядку та був виписаний у квітні 2022 року. Після чого до жовтня 2023 року проживав з матір`ю ОСОБА_9 . На протязі 2023 року неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно матері ОСОБА_9 , за що судом на нього накладався штраф. 25.07.2023 будучи випившим посварився з матір"ю ОСОБА_9 , ображав її нецензурною лайкою, виганяв з будинку. Зазначив, що після вживання спиртного виникають конфлікти з матір"ю. Після виписування з лікарні, ліки не вживав до жовтня 2023 року. На даний час вживає ліки щоб заспокоїтись, якщо не вип"є їх, то проявляє агресію, хоче посваритися, когось побити.

Представник потерпілої ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 з дитинства перебуває на психіатричному обліку, а з 2017 до 04.04.2022 проходив примусове лікування в психіатричній лікарні за побиття опікуна. Після виписування з лікарні, до жовтня 2023 року, проживав у будинку з матір`ю ОСОБА_9 , яка є недієздатною, а вона є її опікуном. ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, пропиває пенсію, продає майно з будинку, а ліки, які виписуються лікарем психіатром, не вживає, а спалює. Неодноразово вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_9 та особисто неї конфлікти, б"є матір, ображає нецензурними словами, виганяє з будинку, створює нестерпні умови, за яких в будинку разом з ним знаходитись неможливо, пошкоджує майно. За вчинення домашнього насильства судом на ОСОБА_5 накладався штраф, який він не сплачує і не виправляється. 25.07.2023 вона у вечірній час приїхала до ОСОБА_9 і остання та сусіди повідомили, що ОСОБА_5 в чергове ображав ОСОБА_9 , висловлювався нецензурною лайкою, витягнув із будинку, у зв`язку з чим приїжджали поліцейські. Після таких дій сина, у ОСОБА_9 загострюється психічний стан, вона переживає, плаче, а для заспокоєння приймає ліки та змушена звертатися до лікаря. ОСОБА_5 є психічно хворою людиною, який не контролює себе та свої дії, легко піддається негативному впливу осіб, з якими вживає алкогольні напої, а тому вважає, що він потребує лікування в психіатричному закладі.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.08.2023, згідно якого 25.07.2023, близько 12 год. ОСОБА_5 за місцем проживання по АДРЕСА_2 , ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою відносно ОСОБА_9

Постановами Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.02.2023, 09.02.2023, 14.03.2023, 31.03.2023, відповідно до яких 27 та 31 січня 2023 року, 01 лютого 2023 року, 09, 10 та 26 березня 2023 року, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_9 , що полягало у висловлюванні в її адресу нецензурних слів та брутальної лайки. Даними постановами ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафів.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 419-2023 від 21.09.2023, ОСОБА_9 , 1965 р.н., на даний час страждає на легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, стан субкомпенсації (F70.1 МКХ-10). ОСОБА_9 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 страждала в минулому на легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, стан субкомпенсації (F70.1 МКХ-10). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.10.2002 ОСОБА_9 визнано недієздатною. В досліджувальній ситуації прослідковуються елементи проявів психологічного насильства щодо ОСОБА_9 , на протязі останнього року її син ОСОБА_5 ображає, обзиває нецензурними словами, кричить, виганяє з будинку, не раз погрожував, періодично ночувала на вулиці, неодноразово зверталася за допомогою до поліції та розповідала своїй сестрі.

За таких обставин, оцінивши зазначені доказі у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність того, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.126-1 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 448-2023 від 27.09.2023, ОСОБА_5 під час інкримінованого йому злочину виявляв клінічні ознаки розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та порушенням поведінки, ступінь вираженості якої полишала його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованого йому злочину, тимчасовим розладом психічної діяльності (алкогольним психозом, реактивним станом, патологічним сп"янінням, патологічним афектом) не страждав. ОСОБА_5 в даний час виявляє клінічні ознаки розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та порушенням поведінки (F70.1 МКХ-10). Ступінь наявної у ОСОБА_5 розумової відсталості настільки виражена, що позбавляє його здатності на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вище вказаний розлад не відноситься до тимчасових хворобливих станів. ОСОБА_5 в даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у виді його госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, враховуючи повторність правопорушення, структуру психічних розладів, відсутність належної критики до свого стану, висловлювань та скоєного.

Згідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У силу п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Частиною 3 ст. 94 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

У ч. 2 ст. 513 КПК України передбачено, що суд встановивши доведеними, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином та на підставі наведеного, суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.126-1 КК України, скоєного ним у стані неосудності, який виключає можливість застосування покарання, оскільки останній на момент вчинення вказаного діяння та на теперішній час, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що ОСОБА_5 потребує застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до медичного закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Цивільний позов в кримінальному провадженні, не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 392, 395, 513 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000267 від 02.08.2023 відносно ОСОБА_5 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Роз`яснити, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру.

Запобіжний захід не застосовувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1