Справа № 473/4867/23
Номер провадження1-кп/473/348/2023
В И Р О К

іменем України

"30" жовтня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження № 0000921 від 27.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, те, що 26.08.2023 о 17:00 годині ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою - ОСОБА_5 . Перебуваючи за місцем свого мешкання, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязнених стосунків виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В подальшому, діючи на виконання злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 від дванадцяти до п`ятнадцяти ударів кулаками та долонями рук в область тіла та обличчя, а саме: перебуваючи у спальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 не менше трьох ударів долонею лівої руки в праву частину голови та близько чотирьох ударів в долонею правої руки в область лівого плеча. Після чого, перебуваючи в іншій кімнаті житлового будинку, ОСОБА_4 не зупинився на досягнутому, продовжив свою злочинну діяльність і наніс потерпілій ОСОБА_5 не менше трьох ударів в передню частину грудної клітини, внаслідок чого остання впала на підлогу на коліна та пошкодила собі нижні кінцівки, а також ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 не менше трьох ударів кулаком правої руки в задню ліву частину грудної клітини.

В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців, саден на передній та задній поверхні грудної клітини, обох верхніх та нижніх кінцівок, забою м`яких тканин голови, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю. Відмовився від дачі пояснень, щиро кається.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується:

1) заявою потерпілої ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення (т.1, а.п.20);

2) висновком експерта №767 від 29.08.2023, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у виді синців, саден на передній та задній поверхні грудної клітини, обох верхніх та нижніх кінцівок, забої м`яких тканин голови. Тілесні ушкодження могли утворитися від не менш ніж 12-15 ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля 3 діб до часу огляду. Тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1., а.п.23, 25).

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Обставиною, що пом?якшую покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

В судовому засіданні прокурор просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, при цьому посилався на обставини кримінального правопорушення, велику кількість спричинених ударів потерпілій обвинуваченим, тому останній не заслуговує на призначення м`якого покарання у виді штрафу; крім того звертав увагу суду на те, що обвинувачений офіційно не працює. Потерпіла погоджувалася з позицією прокурора щодо запропонованого покарання. Обвинувачений просив суд призначити покарання у виді штрафу, посилався на наявність домашнього господарства.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є проступком проти здоров`я особи; обвинувачений характеризується за місцем проживання посередньо, на військовому обліку не перебуває, на строкову службу не призивався, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст.89 КК України.

Разом з тим, суд бере до уваги пункт 1 Постанови Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», де зазначено те, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначені покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Пункт 2 вказаної Постанови наголошує на тому, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Так, санкція ч.1 ст.125 КК України передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.

Виходячи з вимог п.2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суд має враховувати майновий стан обвинуваченого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений офіційно не працює, тобто, буде неспроможний виконати таке покарання, тому, на думку суду, такий вид покарання призначити неможливо.

Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст.57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки обвинувачений є непрацездатним.

В той же час, відповідно до ст. 56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому суд не вбачає. Тому, саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

Цивільний позов не заявлявся. Відповідно до ч.7 ст.127 КПК України, особа яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному проваджені має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6