У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001665 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2023 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Роздол Братського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок суду скасувати. Виправдати ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати. Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду, в частині призначеного покарання, скасувати. Призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі потерпіла зазначає, що обвинувачений навмисний дій, а саме застосування ножа до неї, не вчиняв. Все трапилось не навмисно, а у процесі сварки, про що вона повідомляла поліцію. Пояснює, що в суді звертала увагу на те, що жодної заяви не писала, а лише підписала аркуш, наданий поліцейськими, будучи впевнена в тому, що там написана інформація яку вона озвучила співробітникам поліції. З огляду на інвалідність по зору, не мала фізичної можливості прочитати те що підписувала. Вважає, що слідчим були підроблені документи з приводу чого потерпіла написала заяву до правоохоронних органів.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржуваний вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню через грубе порушення кримінального процесуального закону. Пояснює, що суд порушив приписи ст. 314 КПК України оскільки, після отримання обвинуваченого акта і до проведення підготовчого судового засідання суд з власної ініціативи (без будь-яких клопотань з боку сторін по справі) витребував з канцелярії суду ухвалу щодо обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тобто суд, ще до початку розгляду справи, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що вирок суду першої інстанції незаконний, а тому підлягає скасуванню. Пояснює, що не на мав наміру умисно наносити своїй співмешканці тілесні ушкодження, все трапилось випадково в ході сварки, коли вони разом з потерпілою впали і вона наштрикнулася на ніж, яким обвинувачений різав хліб. Зазначає, що відразу викликав швидку допомогу, якій потерпіла повідомила, що її поранив невідомий чоловік, проте він пояснив, що це він поранив потерпілу, але випадково через падіння. Вказує, що коли приїхала поліція він все детально розповів, проте суд не звернув на його покази уваги. Крім того, зауважує, що підписував якісь папери, зміст яких не пам`ятає оскільки перебував в алкогольному сп`янінні та у стресовому стані через те, що відбулося. Просить перекваліфікувати його дії.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 15.11.2022, близько 22:00, ОСОБА_7 разом зі співмешканкою ОСОБА_6 знаходився у приміщенні кухні, розташованої в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яку вони орендують на підставі усної домовленості. Знаходячись у вказаному приміщенні кухні, між ними на ґрунті довготривалих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізуючи який ОСОБА_7 , стоячи навпроти сидячої на ліжку ОСОБА_6 , обравши знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж, тобто знаряддя з властивостями гостро-ріжучого предмету, взяв його зі стола та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, маючи реальну можливість передбачити його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, розуміючи, що його застосування може пошкодити життєво-важливі органи, з метою доведення злочинного умислу до кінця, кинув його в напрямку останньої, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва із лівобічним гемопневмотораксом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянтів на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурор, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованого злочину не визнав, суду показав, що він з потерпілою вживали спиртне та у них стався сімейний конфлікт. Він стояв спиною до потерпілої та щось різав ножем. Потерпіла була на ліжку. Вона його смикнула та він впав назад через неї на ліжко. Зазначає, що вона впала разом з ним. У нього був ніж у правій руці, внаслідок падіння було спричинено поранення потерпілій. Не знає, як так трапилось. У подальшому викликав швидку.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що 15.11.2022 р. вона та обвинувачений вживали спиртне, були у стані алкогольного сп`яніння та між ними виник невеликий скандал. Вона підійшла до нього та смикнула обвинуваченого за руку. На кухні у будинку нерівна підлога. Через це вони разом впали на ліжко. Одразу і не зрозуміли, що сталося. Коли побачили, що в неї кров, обвинувачений почав рвати на неї футболку, щоб зупинити кров. Пояснила суду, що обвинувачений спричинив їй травму ножем з необережності. Він стояв з ножем у руках, хліб або щось різав. Вона його смикнула за руку, він повернувся та вони разом упали на ліжко. Саме внаслідок їх падіння і було спричинено їй поранення ножем. Обвинувачений падав з ножем у руках. Він викликав швидку. Під час повторного допиту потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що дійсно пояснювала працівникам медичної допомоги, що поранення їй спричинили невідомі особи, оскільки злякалася, що поліція розбиратися не буде та обвинуваченого притягнуть до кримінальної відповідальності, але тілесні ушкодження вона отримала з необережності. Підтвердила, що обвинувачений сказав працівникам медичної допомоги, що це він спричинив їй поранення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 зазначили суду, що поранення потерпіла ОСОБА_6 отримала внаслідок їх падіння. У той же час, вони конкретно не вказали яким саме чином (як саме) внаслідок їх падіння було спричинено поранення ОСОБА_6 . Не вказали послідовно їх дії, внаслідок яких ОСОБА_6 отримала поранення. При тому, що ОСОБА_6 було спричинено проникаюче поранення грудної клітини, а не поріз.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого в заподіянні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 а також письмових доказах, які містяться в матеріалах справи.

Так, згідно висновку експерта № 853 від 19.12.2022 р. у ОСОБА_6 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва із лівобічним гемопневмотораксом, різаної рани верхньої третини лівого плеча. Всього ОСОБА_6 було спричинено два удари - один по лівому плечу, один у ліву половину грудної клітки. На момент травмування ОСОБА_6 могла знаходитися у різних положеннях як стоячи, так і сидячи, так і лежачи та була обернута обличчям або лівою стороною тіла до нападника. Тілесні ушкодження у ОСОБА_6 знаходяться в зоні доступній для спричинення їх власного рукою, але малоймовірно їх спричинення власноруч. Утворення тілесних ушкоджень внаслідок одноразового самовільного падіння із положення стоячи на площину або падіння після надання тілу прискорення можна виключити.

Свідок ОСОБА_11 , яка є незаінтересованою особою та яка суду показала, що бачила потерпілу ОСОБА_6 , коли їй надавала медичну допомогу, у потерпілої було ножове поранення. При цьому, потерпіла ОСОБА_6 не вказувала, що поранення їй було спричинено внаслідок падіння на неї обвинуваченого. ОСОБА_6 їй повідомила, що поранення їй спричинили невідомі особи на вулиці. Обвинувачений їй повідомив, що це він наніс поранення ОСОБА_6 . Остання почала заперечувати це, а обвинувачений у подальшому сказав, що не знає, хто спричинив поранення потерпілій.

З показань свідка ОСОБА_11 , вбачається, що потерпіла та обвинувачений не зазначали про те, що потерпіла отримала поранення ножем з необережності, про що суд першої інстанції вірно вказав у вироку.

Показання свідка ОСОБА_11 узгоджуються з іншими письмовими доказами, які досліджені судом. Надані суду докази узгоджуються між собою, є переконливими, та підстави сумніватися у них відсутні. Вони мають перевагу над показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 .

При цьому, суд першої інстанції врахував, що свідок ОСОБА_11 є незаінтересованою особою у даному кримінальному провадженні та підстав вважати, що вона надає суду недостовірні показання відсутні. В свою чергу, потерпіла ОСОБА_6 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим ОСОБА_7 , у зв`язку із чим суд вірно розцінив її показання як намагання допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.

Тому доводи апеляційної скарги потерпілої про те, що тілесні ушкодження були спричинені їй обвинуваченим з необережності є неприйнятними.

Колегія суддів вважає, що всі наведені у вироку докази - показання свідків, письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідні показання осіб, чиї покази покладено в основу обвинувального вироку, є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також з іншими дослідженими судом доказами, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає.

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеною вину ОСОБА_7 у заподіянні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України. Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.

Посилання обвинуваченого, щодо необхідності перекваліфікації його дій та недоведеності його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказами.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного покарання його особі внаслідок суворості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про зміну призначеного покарання, обвинувачений не наводить жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке просить призначити.

Покарання, обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнав вчинення кримінального правопорушення вперше те, що він одразу після вчинення кримінального правопорушення викликав швидку медичну допомогу потерпілій, зустрічав медичних працівників, тим самим надав потерпілій важливу допомогу, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлені.

Врахувавши всі обставини кримінального правопорушення, настання тяжких наслідків для потерпілої, вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я потерпілої, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Не також знайшли свого підтвердження посилання захисника на порушення судом першої інстанції приписів ст.314 КПК України. Судовий розгляду був проведений з дотриманням кримінального процесуального закону щодо судового провадження в першій інстанції, визначеного Главами 27-29 розділу ІV КПК України. Ставлячи питання про скасування вироку та призначення нового судового розгляду, адвокат у свої апеляційній скарзі не наводить жодну з обставин, які б свідчили про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, і які є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції відповідно до положень ст. 412, 415 КПК України. За такого вимоги апеляційної скарги захисника є неприйнятними.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянтів, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: