Справа № 464/464/24
пр.№ 1-кп/464/253/24
УХВАЛА

12 лютого 2024 року суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про участь обвинуваченого ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів,-

в с т а н о в и в :

в провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Від захисника ОСОБА_3 на електронну адресу суду надійшло клопотання про участь обвинуваченого ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке призначено на 12 год. 12 лютого 2024 року щодо розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, у зв`язку із неможливістю безпосередньої його участі в судовому засіданні з тієї причини, що на даний час він перебуває у м.Києві.

Учасники судового процесу для розгляду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції судом не викликались, у зв`язку з чим, згідно положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування під час розгляду заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,3,4,5 ст.336 ПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Тобто, призначення судового засідання у режимі відеоконференції має здійснюватись у виключних випадках, коли за поважних об`єктивних причин учасник кримінального провадження позбавлений можливості приймати участь у засіданні, а його участь є необхідною для встановлення всіх обставин в провадженні.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті. Копія ухвали може бути надіслана електронною поштою, факсимільним або іншим засобом зв`язку. Суд, що отримав доручення, за погодженням з судом, що надав доручення, зобов`язаний у визначений в ухвалі строк організувати виконання зазначеного доручення.

Разом з тим, клопотання має бути обґрунтованим причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні, а також підтверджене відповідними доказами неможливості такої участі.

В свою чергу, захисником обвинуваченого не долучено до клопотання та не обґрунтовано доказами жодної передбаченої ч.1 ст.336 КПК України підстави, за яких судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

Необхідно зазначити про те, що безпосередньо процес організації проведення судового засідання в режимі відеоконференції згідно ст.366 КПК України покладається одночасно як на суд, що розглядає відповідне провадження, так і на суд (або орган досудового слідства, або установу попереднього ув`язнення, або установу виконання покарань) за територіальним місцезнаходженням учасника судового процесу, що обрав такий вид участі у засіданні.

В цьому випадку може бути забезпечено реалізацію положень ч.4 ст. 336 КПК України, яка передбачає обов`язок суду вручити особі, яка бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, пам`ятку про її процесуальні права та перевірити її документи, що посвідчують особу.

Аналіз наведених норм свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції лише в разі наявності про це клопотання сторони. Питання участі в судовому засіданні сторони в режимі відеоконференції суд має право вирішувати з урахуванням всіх об`'єктивних обставин, які складаються при розгляді справи, до початку певного судового засідання, в певному конкретному випадку.

При цьому, учасники судового процесу (кримінального провадження) можуть брати участь у процесуальних діях у режимі відеоконференції лише за наявності технічної можливості для її проведення у відповідних судах, державних органах чи установах.

Суд зауважує, що при проведенні судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власного облікового запису, реалізація положень ч.4 ст.336 КПК України є неможливою.

Аналогічна правовова позиція викладена в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року (провадження № 51-3620 км20, справа 644/11585/20).

Таким чином, враховуючи вищенаведене та з огляду на положення ст.1 КПК України використання учасниками судового розгляду у кримінальному провадженні будь-яких власних технічних засобів для участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції не передбачено та аналогія закону не допускається.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.336,372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про участь обвинуваченого ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_1