Справа № 577/536/23
Провадження № 1-кп/577/76/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за ст. 407 ч. 5 КК України,-
29.09.2022 р. обвинувачений військовослужбовець за мобілізацією ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, не з`явився до місця тимчасового розташування 02 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , поїхавши до АДРЕСА_2 у своїх справах. 10.12.2022 р. підсудний з`явився із зізнанням до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава.
Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно був призваний для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 . 29.09.2022 р. не з`явився до місця розташування своєї роти без поважних на те причин та без дозволу командування військової частини поїхав додому АДРЕСА_2 . 10.12.2022 р. добровільно звернувся до ДБР. Щиро кається у скоєному та просить суворо не карати.
Свідок ОСОБА_7 показав, що проходить військову службу на посаді заступника командира в/ НОМЕР_2 , станом на вересень 22 р. перебував на посаді юриста в/ч НОМЕР_1 . ОСОБА_6 був переведений до них з іншої в/ч. 19.09.22 р. обвинувачений залишив розташування в/ч без поважних на те причин. Вживалися розшукові заходи та проводилось службове розслідування. На початку грудня 22 р. підсудний з`явився до розташування в/ч.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що проходить військову службу на посаді начальника мед. служби в/ч НОМЕР_3 . У вересні 22 р. разом з ОСОБА_6 несли службу у в/ НОМЕР_4 . 19.09.22 р. обвинувачений залишив розташування в/ч самовільно, тривалий час не повертався без поважних на те причин.
Наказом командира в/чА7317 МО України мол. сержанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 16.05.2022 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.84, 93-94, 106-109).
Згідно матеріалів службового розслідування обвинувачений 19.09.2022 р. самовільно залишив місце зовнішнього рубежу оборони військової частини НОМЕР_1 (а.с.80-83, 85-92).
10.12.22 р. підсудний самостійно прибув до ДБР, бажаючи проходити військову службу (а.с. 95).
Таким чином, винність обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Обставин обтяжуючих покарання суд не вбачає.
До пом`якшуючих слід віднести - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням, хворобливий стан його та матері, батько загинув захищаючи Батьківщину, позитивно характеризується за місцем проживання, молодий вік.
Дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому до нього слід застосувати ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції ст.407 ч.5 КК України.
З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого злочину, прийнявши до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем за мобілізацією, погодившись беззаперечно дотримуватись Конституції України, Законів України, Військової присяги, вимог статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, під час воєнного стану ухилився від виконання обов`язків військової служби та без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини після введення воєнного стану на території України, проводячи час на власний розсуд. Вказаними діями підсудний подав іншим військовослужбовцям ганебний приклад нехтування вимогами військової дисципліни, що в свою чергу підриває не лише боєготовність військових формувань, але й авторитет Збройних Сил України в цілому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді арешту.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 06 (шести) місяців арешту на гауптвахті.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити у виді тримання під вартою та строк відбування покарання рахувати з 16.01.2024 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому строк попереднього ув`язнення з 16.01.2024 року до дня набрання вироком законної сили, у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту на гауптвахті.
Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1