Справа № 333/883/18
Провадження № 1-кп/333/261/22
УХВАЛА

13 червня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_7 - ОСОБА_10 ,

ОСОБА_8 - ОСОБА_11 ,

ОСОБА_9 - ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 - ОСОБА_14 ,

розглянувши під час судового розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у кримінальному провадженню за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15 ст.3 ст.199 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199, ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_13 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, посилаючись на таке. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, організував злочинну групу, до якої були залучені у різний період часу ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та невстановлена у ході досудового розслідування жінка на ім`я ОСОБА_15 , та здійснював виготовлення, незаконне зберігання, перевезення з метою збуту та збут підроблених грошей організованою групою на території м. Запоріжжя та Запорізької області, тобто ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.199, ч.2 ст.15, ч.3 ст.199 КК України, за які визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово був засуджений за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не стали.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів та невідворотності покарання за їх вчинення, перебуваючи на волі, може здійснити усі дії для переховування від суду. Вказаний ризик підтверджується неодноразовою неявкою ОСОБА_9 у судові засіданні без поважних причин, оскільки жодного разу будь-яких документів на підтвердження поважності своєї неявки, він не надавав.

Також, ОСОБА_9 може продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, на думку прокурора існують ризики, передбачені п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

До суду не з`явилися обвинувачена ОСОБА_13 , причина неявки у судове засідання обвинуваченої встановлена не була. Захисник ОСОБА_14 зазначила, що ОСОБА_13 захворіла, у неї підвищилася температура, але наразі відсутні документи, які це підтверджують.

За таких обставин головуючий у кримінальному провадженні поставив на обговорення питання продовження судового засідання, вирішення лише клопотання прокурора і оголошення перерви у зв`язку з неявкою ОСОБА_13 до суду. Учасники провадження не заперечувати проти такої пропозиції головуючого.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що заперечує проти задоволення вказаного клопотання прокурора. Він дійсно не був присутнім на попередньому судовому засіданні через помилку у судовій повістці, яка була вручена йому секретарем судового засідання, тобто повістка була виписана на 06.09.2022 року, а не 09.06.2022 року. На усі інші судові засідання він приходив, виконував усі, покладені на нього процесуальні обов`язки. Лише у двох судових засіданнях він був відсутнім, але за поважних причин - одного разу у нього помер дід, а в іншому - він зламав ногу.

Захисник ОСОБА_12 також заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_9 завжди прибував до суду своєчасно, виконував усі покладені на нього процесуальні обов`язки, якщо його і не було, то це через поважні причини. На минулому судовому засіданні обвинуваченого не було через помилку у судовій повістці. ОСОБА_9 має родину, на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце мешкання. Відсутні жодні ризики, які б свідчили про необхідність застосування до нього такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 підтримали позицію захисника ОСОБА_12 , зазначивши, що відсутні підстави, за яких до ОСОБА_9 необхідно застосовувати запобіжний захід.

Розглянувши клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу ОСОБА_9 , заслухавши думки прокурорів, обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Встановлено, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13.09.2021 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2021 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 було скасовано, призначено новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 року вказане кримінальне провадження передано в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та їх захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заявили клопотання про колегіальний розгляд даного кримінального провадження.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 вирішено розглядати колегіально, враховуючи клопотання обвинувачених та передано до канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя для визначення автоматизованою системою документообігу складу суду, який буде здійснювати подальший судовий розгляд.

Згідно протоколу автоматичного визначення колегії суддів від 27.10.2021 року визначено склад суду, який буде проводити подальший судовий розгляд цього кримінального провадження, а саме: головуючий судді - ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_16 , ОСОБА_3 .

Під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні та у подальшому, прокурор не заявляв клопотання щодо застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості обвинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування свого клопотання, на думку суду, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_9 міг вчинити кримінальні правопорушення, вказані в обвинувальному акті.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу обвинувачену ОСОБА_9 , судом враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.199, ч.2 ст.15 ст.3 ст.199 КК України (максимальний строк до 12 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом досліджувалися характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_9 його соціальні зв`язки, що маються у матеріалах кримінального провадження та встановлені під час судового розгляду: раніше неодноразово судимий за скоєння умисних, корисливих у т.ч. тяжких злочинів, судимість за які не погашена та не знята; має постійне місце проживання та реєстрації; одружений; має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_17 , 2017 року народження та батька - ОСОБА_9 , 1951 року народження; працював, але неофіційно, є можливість та бажання подальшого працевлаштування, є волонтером громадської організації; на обліках у лікарів - нарколога та психіатра не перебуває (перебував на обліку у лікаря нарколога у період з 08.06.2007 по 18.11.2008 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання з шкідливими наслідками, станом на 20.11.2017 року перебував на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання каннабіноїдів, опіоїдів, психостимуляторів та алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_9 під час усього судового розгляду даного кримінального провадження не з`являвся до суду без поважних причини. Відсутність останнього на судовому засіданні, призначеному на 09.06.2022 року, пояснюється опискою у судовій повістці на ім`я останнього, а саме: було зазначено 06.09.2022 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистість обвинуваченого ОСОБА_9 вважаємо, що на цей час існують ризик відносно останнього. За таких обставин, на думку суду, необхідно відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись вимогами ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 331, 372, 395 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілим та обвинувачену.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити учасникам провадження об 11-00 год. 14.06.2022 року.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_16

ОСОБА_3