Справа № 297/3409/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 29.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

встановив:

Прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 29.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Так, у клопотанні прокурор зазначає, що у провадженні слідчого відділення Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000015 від 29.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадовими особами ДП «Берегівське лісове господарство» в порушення ст. ст. 19, 64 Лісового кодексу України, незаконно призначено та незаконно вирубано дерева під будівництво лісової автодороги в період з березня 2013 - червень 2014 року, а саме в ЛМЛ «Нове село» №1, квартал №39 виділ 5 площею 0,2 га, в ЛМЛ «Нове село» №1, квартал 31 виділ 17, площею 0,9 га, квартал 31 виділ 6, площею 0,4 га, квартал 31 виділ 17 площею 0,5 га, квартал 39 виділ 2 площею 1,8 га, квартал 39 виділ 4 площею 2,2 га, в Боржавському лісництві №1 квартал 4 виділ 5 площею 0,7 га, квартал 5 виділ 1 площею 0,7 га, квартал 4 виділ 5 площею 3,7 га, квартал 5 виділ 1, площею 4,5 га, чим завдано збитків державі на загальну суму 2 187 875,53 грн.

Проведені слідчі (розшукові) дії: 02.08.2016 подано до суду клопотання про тимчасовий доступ до акту перевірки, складену Державною фінансовою інспекцію в Закарпатській області, яке судом задоволено; 03.08.2016 Берегівською місцевою прокуратурою подано до суду клопотання про проведення обшуку в приміщенні ДП «Берегівське лісове господарство»; 04.08.2016 ухвалою Берегівського районного суду надано дозвіл на проведення обшуку; 05.08.2016 проведено обшук в ДП «Берегівське лісове господарство» під час чого вилучені документи; 23.08.201 подано до суду клопотання про надання тимчасового доступу до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, складену працівниками Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, яке судом задоволено та вилучено; 26.08.2016 судом винесено ухвалу про повернення вилучених документів під час обшуку; 26.08.2016 подано до суду клопотання про надання тимчасового доступу до декларацій посадових осіб ДП «Берегівське ЛГ» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за 2013-2015 роки, яке судом задоволено та вказані документи вилучені; 05.09.2016 проведено огляд місця події в с. Берегуйфолу, а саме кварталу №39 виділ 5, де була проведена незаконна рубка дерев; 05.09.2016 проведено огляд місця події в с. Берегуйфолу, а саме кварталу №31 виділ 17 де була проведена незаконна рубка дерев; 05.09.2016 проведено огляд місця події в с. Гут-Яноші, а саме ділянки лісу кварталу №4 виділу 5,1, де була проведена незаконна рубка дерев; 08.09.2016 подано до суду клопотання про тимчасовий доступ до документів, які знаходяться в ДП «Берегівське ЛГ», яке судом задоволено та документи вилучені; долучено до матеріалів кримінального провадження постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 про відмову в задоволенні позову ДП «Берегівське лісове господарство» про визнання недійсним та скасування пунктів 4,5,6 вимоги від 20.01.2016 Державної фінансової інспекції в Закарпатській області; 09.09.2016 подано до суду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучені документи, а саме на податкові декларації. Подано до суду клопотання про надання дозволу на проведення обшуку в посадових особах ДП «Берегівське ЛГ», яке судом задоволено; 08.09.2019 допитано у якості свідка старшого державного інспектора Державної екологічної інспекції в Закарпатській області ОСОБА_7 , який показав, що ним було виявлено порушення вимог Лісового кодексу України при будівництві лісової дороги, що ним було викладено в акті перевірки, згідно якого ДП «Берегівське ЛГ» незаконно здійснило вирубку лісу. 12.09.2019 допитано у якості свідка лісничого Боржавського лісництва №3 ДП «Берегівський ЛГ», який показав, що вирубка дерев була здійснена на підставі лісорубних квитків №465533, №433200, які було виписано провідним інженером ДП «Берегівське ЛГ» ОСОБА_4 з дозволу директора ДП «Берегівське Ж"» ОСОБА_6 за його дорученням. Роботу по рубці проводили оформлені працівники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Аналогічні покази дав свідок помічник лісничого ЛМЛ лісництва Нове село №2 ОСОБА_11 16.09.2016 відібрано пояснення від інженера з лісокористування ДІЇ «Берегівське ЛГ» ОСОБА_4 , який згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показів. 16.09.2016 відібрано пояснення від головного лісничого ДП «Берегівське ЛГ» ОСОБА_5 , який згідно ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показів. 17.09.2016 проведено обшук в головного лісничого ДП «Берегівське ЛГ» ОСОБА_5 .. 12.10.2020 прокурором Берегівської місцевої прокуратури призначено комплексну експертизу в галузі екології та лісового законодавства з метою встановлення завданих збитків державі та матеріали направлено до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. 22.12.2021 експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз складено повідомлення про неможливість надання висновку експерта, оскільки в постанові поставлені питання, які потребують знань у галузі лісового господарства, а в штаті Львівського НДІСЕ відсутні відповідні фахівці.

В ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, однак, не встановлено особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, тому повідомлення про підозру не здійснювалось.

Оскільки кримінальне правопорушення відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 КК України, в редакції Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, відносяться до тяжких злочинів, та був вчинений у березні 2013 року, тому з урахуванням положень ст. 49 КК України, прокурор просить закрити це кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з тих підстав, що злочин, який був вчинений у березні 2013 року, на підставі ст. 49 КК України та п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає закриттю, посилаючись на те, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вивчивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті.

Встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (у редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VІІІ), відносяться до тяжкого злочину.

У випадку, що досліджується, після внесення змін до вказаної статті мало місце поліпшення становища особи порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння кримінального правопорушення. У зв`язку з цим у кримінальному провадженні є підстави для застосування положень 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Згідно із ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 №2617-VІІІ) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З даного приводу Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 05.04.2021 року у справі №328/1109/19 висловив таку правову позицію.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Для застосування зазначеної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду, що є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року). При цьому час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Тобто, у цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду оскільки факт свідомого ухилення особи від відповідальності свідчить про те, що вона все ще є суспільно небезпечною, тож це зумовлює необхідність більш суворого підходу до неї при вирішенні питання про давність притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Разом з цим, положення ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) можуть розумітися неоднозначно. Недостатньо конкретний нормативний зміст цих положень обумовлений перш за все тим, що на початку другого речення вказаної норми вжите словосполучення "У цих випадках", а на початку третього - "У цьому разі".

Не викликає сумніву, що вживання словосполучення "У цих випадках" у другому реченні поєднує між собою ситуації, передбачені першим і другим реченнями (положеннями) ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року). Таке поєднання означає: ухилення особи від досудового розслідування або суду має своїм наслідком зупинення перебігу давності; перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Водночас нормативний зміст другого речення (положення) зазначеної норми не містить конкретної вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватись після відновлення її перебігу.

Вживання словосполучення "У цьому разі" у третьому реченні (положенні) ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) в свою чергу поєднує між собою ситуації, передбачені усіма трьома її реченнями (положеннями). При цьому таке поєднання не несе в собі елементу невизначеності оскільки встановлені у третьому реченні строки давності не можуть розглядатись як диференційовані.

Проаналізувавши вказані норми закону України про кримінальну відповідальність, об`єднана палата виходить з такого кримінально-правового змісту ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року): ухилення особи від досудового розслідування або суду має своїм наслідком зупинення перебігу давності; перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання; у разі ухилення особи від досудового розслідування або суду і наступного її з`явлення із зізнанням чи затримання - встановлені ч. 1 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) диференційовані строки давності до уваги не беруться; щодо такої особи застосовуються визначені ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) загальні строки давності - п`ять років у разі вчинення нею кримінального проступку і п`ятнадцять років - у раз вчинення нею злочину будь-якого ступеня тяжкості.

Отже, враховуючи те, у даному кримінальному провадженні, відомості про які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 29.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України вчиненого у період з березня 2013 - червня 2014 років, має місце ухилення особи від досудового розслідування, тому щодо такої особи застосовуються визначені ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону N 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) загальні строки давності - п`ятнадцять років.

За таких обставин, суд вважає, що у клопотанні прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 29.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 370, 372, 376 КПК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 29.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1