ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/1262/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області, Бородянського району, с. Дружня, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей або інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.09.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

- 12.02.2016 року Московським районним судом м. Харкова приведено вирок у відповідність з чинним законодавством - на підставі ч. 4 ст.70, ст. 72 КК України за сукупністю вироків покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 року, частково приєднано покарання, призначене йому 15.09.2015 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України, і остаточно призначено покарання у вигляді 2(двох) років 2(двох) місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,7 6 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2(два) роки;

- 15.02.2018 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2(два) роки;

засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.02.2018, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше засуджений 15.09.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки; 12.02.2016 року Московським районним судом м. Харкова приведено вирок у відповідність з чинним законодавством - на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю вироків покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. /Харкова від 28.09.2015 року, частково приєднано покарання, призначене йому 15.09.2015 року вироком Московського районного суду м.Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України, і остаточно призначено покарання у вигляді 2(двох) років 2(двох) місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2(два) роки; 15.02.2018 Ленінським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 2(два) роки, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_8 у кінці вересня 2019 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи за запрошенням свого знайомого ОСОБА_9 , в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає останній, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шахрайським способом, повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою (шахрайство), попросив у останньої грошові кошти у розмірі 1000 гривень в ході домовленості у якості залогу на придбання картоплі, а решту суми 565 гривень ОСОБА_10 віддасть пізніше, запевнивши останню, що привезе їй п`ять мішків з картоплею.

ОСОБА_10 , вірячи в добропорядність і чесність ОСОБА_8 , передала йому вищевказані грошові кошти кошти. В свою чергу, ОСОБА_8 , отримавши шляхом зловживання довірою від потерпілої грошові кошти., привласнив їх собі та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим незаконно заволодів вказаними грошовими коштами шляхом зловживання довірою (шахрайство), чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Після чого, ОСОБА_8 , 01.10.2019, більш точний час не встановлено, повернувшись до квартири раніше знайомої ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізовувати свої протиправні дії, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, попросив у останньої решту грошових коштів у розмірі 565 гривень в ході домовленості у частини суми за доставляння мішків з картоплею, запевнивши ОСОБА_10 , що привіз вищезгаданий товар та буде його заносити до приміщення її домоволодіння.

ОСОБА_10 , повіривши ОСОБА_8 , передала йому решту суми у розмірі 565 гривень. В свою чергу, ОСОБА_8 , отримавши шляхом зловживання довірою (шахрайство) від потерпілої грошові кошти, привласнив їх собі та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим незаконно заволодів вказаними грошовими коштами, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Внаслідок шахрайства потерпілій ОСОБА_11 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 1565 гривень 00 копійок.

Прокурор, ще до початку апеляційного розгляду відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати положення ст. 69 КК України та призначити менш суворе покарання., оскільки він має на утриманні похилих батьків, які є інвалідами та потребують його допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 164 - 165), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, є нетяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується формально, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працевлаштований.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав його щире каяття, обставиною та повне відшкодування шкоди потерпілої, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів, оскільки обвинувачений скоїв даний злочин у період іспитового строку встановленим вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 15.02.2018 року.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді

позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочини, вчинені обвинуваченим. З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. 69 КК України. З урахуванням зазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за вказаними доводами колегія суддів не вбачає.

Тож, приймаючи рішення щодо призначення покарання, суд першої інстанції дотримався існуючих правових позицій з цього приводу та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог про пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді