Провадження №1-кп/761/3517/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000789 від 03 серпня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Луганськ, Луганська обл., громадянина України, проживаючого на тимчасово окупованій території України за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України

У С Т А Н О В И В:

Громадянин України ОСОБА_5 , не погоджуючись з політикою чинної влади в Україні та підтримуючи входження тимчасово окупованих територій України до складу рф, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше липня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), з метою увійти в коло довіри представників окупаційної адміністрації для подальшого незаконного працевлаштування до митних органів т.зв. «ЛНР», перебуваючи на території Луганської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), прийняв рішення сприяти окупаційній адміністрації з метою впровадження так званого «законодавства ЛНР» та виконання службових обов`язків, покладених окупаційною владою.

З цією метою, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи обізнаним про факт ведення рф агресивної війни проти України, невизнання вказаною державою поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, у тому числі Луганської області, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, впровадження так званого «законодавства ЛНР» та виконання службових обов`язків умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які за результатом їх реалізації завдадуть шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на території Луганської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), вирішив добровільно зайняти посаду у незаконному правоохоронному органі - так званому «Державному митному комітеті ЛНР».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), будучи громадянином України, перебуваючи у т.зв. «Луганському республіканському центрі додаткового професійного виховання» (Луганська обл., м. Луганськ, квартал Ватутіна, 15а), діючи зі своїх особистих мотивів та бажанням, умисно, добровільно зайняв посаду заступника начальника пункту пропуску «Мілове» у так званому «Державному митному комітеті ЛНР», пов`язану з впровадженням так званого «законодавства ЛНР» та виконання службових обов`язків, у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області.

За таких обставин, ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду заступника начальника пункту пропуску «Мілове» у так званому «Державному митному комітеті ЛНР» - незаконному правоохоронному органі, створеному окупаційною адміністрацією рф на тимчасово окупованій території Луганської області, з метою виконання рішень окупаційної адміністрації, спрямованих на встановлення та утвердження тимчасової окупації державою-агресором частини території України, шляхом впровадження так званого «законодавства ЛНР».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території

Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною для того, щоб довести винуватістьОСОБА_5 поза розумним сумнівом. Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_5 , який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали суду від 16 листопада 2023 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повиний був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 обґрунтовуючи неможливість ухвалення обвинувального вироку, зазначив, що проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого порушує його гарантоване державою право на захист, оскільки на його думку він не повідомлений належним чином про час та місце розгляду кримінального провадження щодо нього. На думку захисника на даний момент відсутні законні підстави для визнання обвинуваченого винним.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які досліджені судом:

Постанова про визначення складу групи слідчих від 03.08.2023

Доручення про здійснення досудового розслідування слідчою групою від 03.08.2023

Копія постанови про визначення групи прокурорів від 07.08.2023

Копія постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 03.08.2023 з реєстром документів, які підлягають виділенню

Копія супровідного листа з ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-11282 від 28.07.2023

Копія рапорту про виявлення кримінального правопорушення

№ 5/6/4/2-11283 від 28.07.2022

Копія повідомлення про початок досудового розслідування від 29.07.2023

Копія доручення на проведення слідчих (розшукових) дій від 29.07.2022

Копія листа ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-11729 від 04.08.2022 щодо виконання доручення слідчого

Копія протоколу огляду відеозапису «Сотрудники ГТК из освобожденных районов прошли профессиональную подготовку в ЛНР» від 03.08.2022 з додатком

Копія протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 01.08.2022 з додатком

Копія протоколу огляду сайту «Государственного таможенного комитета ЛНР» від 21.12.2022 з додатком

Копія листа ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-1184 від 23.01.2023 щодо виконання доручення слідчого

Копія листа ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-1226 від 24.01.2023 з додатком щодо виконання доручення слідчого стосовно перетину громадянами України державного кордону України та тимчасово окупованих територій

Копія листа ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-3455 від 17.02.2023 щодо виконання доручення слідчого з додатками

Копія протоколу огляду від 21.02.2023 сайту «Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України»

Копія протоколу огляду від 21.02.2023 сайту «Укрпошта»

Копія постанови про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 31.10.2022

Копія протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.11.2022

Копія супровідного листа до Житомирського НДЕКЦ МВС України № 6/5499 від 03.05.2023

Копія постанови про призначення судово-портретної експертизи від 03.05.2023

Копія листа Житомирського НДЕКЦ МВС України

Копія висновку експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України

№ СЕ-19/106-23/6670-ФП від 09.06.2023

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 14.07.2023

Повісткапро виклик ОСОБА_5 .

Рапорт про неприбуття підозрюваного ОСОБА_5 за викликом 19.07.2023

Повістка про виклик ОСОБА_5 .

Рапорт про неприбуття підозрюваного ОСОБА_5 за викликом 20.07.2023

Повістка про виклик ОСОБА_5 .

Рапорт про неприбуття підозрюваного ОСОБА_5 за викликом 20.07.2023

Постанова про залучення захисника за призначенням від 14.07.2023

Копія доручення для надання безоплатної правової допомоги від 19.07.2023

Копія повноважень захисника

Протокол огляду від 14.07.2023 сайту «Урядового кур`єру» щодо публікації повідомлення про підозру та виклику ОСОБА_5 з додатком

Протокол огляду від 14.07.2023 сайту «Офісу Генерального прокурора» щодо розміщення підозри та повісток ОСОБА_5 з додатком

Постанова про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 від 21.07.2023

Доручення на здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 від 21.07.2023

Лист ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-12142 від 20.06.2023 щодо виконання доручення слідчого

Лист ДЗНД СБ України № 5/6/4/2-14825 від 25.07.2023 щодо виконання доручення слідчого

Протокол огляду від 15.06.2023

Протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 17.06.2023

Довідка щодо судимості ОСОБА_5 та копія паспорта громадянина України

Протокол огляду сайту «ГТК ЛНР» від 07.08.2023

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 10.08.2023

Клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування від 10.08.2023

Протокол огляду від 19.12.2022

Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про обрання запобіжного заходу від 14.08.2023

Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування від 04.09.2023

Повідомлення про завершення спеціального досудового розслідування від 06.09.2023

Повістки про виклик

Протокол огляду сайту «Урядовий кур`єр» від 06.09.2023.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

У той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України доведена повністю.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Конвенцією Організації Об`єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності від 15 листопада 2000 року зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до пункту «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів або злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Всебічно вивчивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду прокурором, є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим по пред`явленому звинуваченню, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки громадянин ОСОБА_5 , вчинив колабораційну діяльність, тобто добровільно зайняв посаду в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільна участь громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи надання таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1 КК України є особливо тяжким злочином, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується типово.

Пом`якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання обставинами відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують ОСОБА_5 , суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи, що за ч. 7. ст. 111-1 КК України ОСОБА_5 вчинив злочин проти основ національної безпеки України cуд вирішив застосувати конфіскацію всього майна, належного ОСОБА_5 на праві власності.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта (висновок № СЕ-19/106-23/6670-ФП від 09.06.2023) в сумі 11950 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади на строк 10 (десять) років та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня звернення вироку до виконання,тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Речові докази - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта в розмірі 11950 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1