Номер провадження: 11-сс/813/2009/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 05.12.2023 про арешт майна в к/п № 00001194, внесеному до ЄРДР 06.09.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0001419, внесеного до ЄРДР 06.09.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та було накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та користування на мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який був виявлений та вилучений 29.11.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя вказував на те, що накладення арешту на майно обумовлено необхідністю збереження речового доказу та запобіганню можливості втрати слідів злочину.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що, оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою з таких підстав:

-оскаржувана ухвала не містить обґрунтування того, за якими саме критеріями мобільний телефон визначений як речовий доказ, у клопотанні відсутні будь-які документи на підтвердження заявленої обставини;

- матеріали провадження не містять доказів причетності ОСОБА_8 до злочину, за фактом імовірного вчинення якого проводиться досудове розслідування;

-при вилученні мобільного телефону ОСОБА_8 добровільно надав його пароль для можливості огляду його змісту, водночас до теперішнього часу зазначений телефон не був оглянутий, що свідчить про неналежне виконання слідчим своїх обов`язків;

- ОСОБА_8 займає посаду заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та приймає активну участь у заходах мобілізації. У вилученому мобільному телефоні містяться контакти та інша службова інформація, які необхідні для забезпечення ним якісної роботи щодо забезпечення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану.

За таких обставин, представник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05.12.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, водночас прокурор не заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Так, як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування к/п № 00001194, внесеного до ЄРДР 06.09.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається із клопотання, під час досудового розслідування, були встановлені особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання якого, за адресою: АДРЕСА_1 , 29.11.2023 був проведений санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено вищезазначений мобільний телефон «iPhone 15 Pro Мах»

Метою накладення арешту на майно слідчий у своєму клопотанні визначив необхідність збереження речових доказів.

Перевіряючи доводи, які викладені у апеляційній скарзі та у доповненнях до неї відносно того, що матеріали, які долучені до клопотання слідчого не містять будь-яких доказів, які хоча б опосередковано вказували на можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого злочину, апеляційний суд зауважує, що досудове розслідування вказаного провадження триває, вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Приписами до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Водночас, у відповідності до ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено колегією суддів у судовому засіданні, будь-які експертизи мобільного телефону призначені не були.

Водночас, прокурор ОСОБА_6 пояснив апеляційному суду, що мобільний телефон був оглянутий та було встановлено, що інформації з приводу імовірного вчинення інкримінованого злочину телефон не містить.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді від 08.12.2023 скасуванню з постановленням нової ухвали, про відмовленні в арешті тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 05.12.2023, якою було накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та користування на мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , який був виявлений та вилучений 29.11.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», який був вилучений 29.11.2023 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4