Номер провадження:1-в/521/790/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2023 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме на обмеження волі, відповідно до вимог ст.82 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала, вважаючи, що засуджений відбув певну частину строку покарання, характеризується позитивно, на виробництві установи працевлаштований, має заохочення, стягнення відсутні.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;
3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.
Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і становлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а саме:
1. 05.12.2000 року за ч.3 ст.81, ч.4 ст.140, ст.42 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.07.2002 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 13 днів;
2. 09.10.2003 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 13.04.2005 року умовно-достроково на 7 місяців 3 дні;
3. 07.11.2005 року за ч.1 ст.162, ч.3 ст.187, ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі;
4. 06.02.2006 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 23.08.2011 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 28 днів;
5. 03.06.2014 року за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі. Звільнений 18.11.2019 року умовно-достроково на 2 роки 12 днів;
6. 04.09.2020 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
З характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23.07.2020 року, кінець строку 23.01.2025, відбув 3 роки 1 місяць 15 днів.
Іноді не робить висновків зі своїх минулих помилок, повторює помилки. Самооцінка адекватна. В установі алкогольні речовини не вживає, стягнень за зберігання чи вживання алкогольних речовин не має. Наркотичні речовини не вживав. Засуджений має у колі спілкування осіб як негативної так і позитивної спрямованості. Усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення. Вину визнає. За час відбування покарання спроб втечі не було. За весь термін відбування покарання в місцях позбавлення волі порушень не допускав. Має 5 (п`ять) заохочень. Бажає змінити своє життя на краще. Приймає участь у програмі ДВВ «Фізкультура і спорт». Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дотримується норм санітарії та особистої гігієни. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства, оцінюються як середні. Заходи реалізації індивідуальної програми виконані частково. В процесі реалізації заходів індивідуальної програми спостерігаються позитивні зміни, робить належні висновки для себе. Криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є мислення, емоції та поведінка, а також матеріальне становище.
Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №16 від 26.07.2023 року) вирішила не направляти матеріали до райсуду з приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_4 , який не став на шлях виправлення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Так, згідно до частини 1 та 2 ст.50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 п.13 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що матеріали про умовно-дострокове звільнення, повинні містити характеристику, що відображає процес виправлення засудженого та стосується всього періоду відбування ним покарання, дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, ресоціалізації - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства: повернення його до самостійного, загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
При цьому, критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.82 КК України є: ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання; участь у суспільно-корисній праці; участь у виховних заходах; участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні; участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність; участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій; поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством; прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності, виконавчих листів); визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому; підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Зазначені у характеристиці якості засудженого можуть свідчити, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При вирішення клопотання засудженого судом враховується, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років відповідно до вимог ст.61 КПК України.
На час розгляду клопотання залишок невідбутого покарання засудженим ОСОБА_4 становить 1 рік 3 місяці 18 днів.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення, наявні правові підстави для задоволення клопотання, а тому клопотання засудженого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 50, 82 КК України, ст. ст. 537,539,376 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - задовольнити.
Замінити невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2020 року, у виді позбавлення волі на обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці 18 днів.
На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1