КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/2679/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5051/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 28 жовтня 2023 року.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора, та за відсутності передбачених законом підстав, всупереч вимог діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений вважає, що ризик переховування від суду не доводиться жодними доказами. Просить врахувати, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Крім цього зазначає, що ризики вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення злочину, в якому він обвинувачується, також є надуманими та не підтверджуються будь-якими доказами.

Також вважає, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист, а висунуте йому обвинувачення є необґрунтованим.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з представлених до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 28 жовтня 2023 року.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції навів обставини, які ним були враховані при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення винуватості, а також дані про особу обвинуваченого.

Судом першої інстанції також враховані інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування від суду, перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим шляхом, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається обвинувачений в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою, а саме на домашній арешт.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

Крім цього колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, не вбачає істотних порушень права обвинуваченого на захист, як на це посилається останній в поданій апеляційній скарзі, оскільки матеріали сформованого контрольного провадження не містять підтвердження таких доводів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстава для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до 28 жовтня 2023 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3