Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/784/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 286-1КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , Балкового

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000644 заапеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мала Виска Кіровоградської області, громадянин України, українець, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, учасник бойових дій, за мобілізацією проходив військову службу на посаді заступника командира бойової машини навідника-оператора 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

засуджений за ч. 3 ст. 286-1 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 судові витрати пов`язані з залученням експерта в сумі 6040 грн. 84 коп. на користь держави.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості ушкодження потерпілій, за таких обставин.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.02.2022 № 27 солдата запасу ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено на посаду стрільця 2 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставлено на всі види забезпечення, а також визнано таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

З моменту зарахування ОСОБА_8 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з 25.02.2022, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби за мобілізацією.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 2 від 08.06.2022 молодшого сержанта ОСОБА_8 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 08.06.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду кулеметника кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 242/НСТ від 25.08.2022 молодшого сержанта ОСОБА_8 , який прибув з військової частини НОМЕР_2 , з 25.08.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника оператора 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Отже, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді заступника командира бойової машини - навідника оператора 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, 28 серпня 2022 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, у темну пору доби, у порушення вимог ст. ст. З, 19, 21, 22, 24, 29, 64, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керуючи автомобілем «Geely Emgrand 7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , належним йому на праві приватної власності, і рухаючись по вул. Залізничній в м. Мала Виска, на території Маловисківської територіальної громади Новоукраїнського району Кіровоградської області, діючи злочинно недбало, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, здійснював перевезення зазначеним легковим автомобілем пасажирів ОСОБА_11 1994 року народження та неповнолітньої ОСОБА_12 , 2006 року народження.

ОСОБА_8 своїми діями грубо порушив п. п. 2.1 (а), 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306 (п. 2.9. Водію забороняється: а)керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) та п. 2.1 (а) ПДР України (п.2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії), п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п. п. 12.1 та 12.4 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.).

ОСОБА_8 , грубо порушуючи вказані вимоги ПДР України, проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, легковажно сподіваючись на відвернення негативних наслідків, рухався у межах населеного пункту зі швидкістю понад 62 км/год., чим значно перевищив дозволену швидкість руху керованого транспортного засобу і позбавив себе можливості контролювати його рух і безпечно керувати ним, та на заокругленні проїзної частини дороги праворуч щодо напрямку його руху, не впорався з керуванням транспортного засобу та на відстані 2,1 м від буд. № 17 по вул. Залізничній в м. Мала Виска, допустив його виїзд за межі проїзної частини на ліве узбіччя, з подальшим наїздом на дерево.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Geely Emgrand 7», реєстраційний номер НОМЕР_3 , неповнолітня ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна в середній третині зі зміщенням, рани правого колінного суглоба та садна в ділянці правого гомілково-ступеневого суглобу, які у своїй сукупністю відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Пасажир автомобіля «Geely Emgrand 7», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, тупої травми правої верхньої кінцівки - рани правого передпліччя та правого плеча, перелому правої плечової кістки, закритого перелому правої ключиці, тупої травми органів живота - множинних розривів печінки, внутрішньочеревної кровотечі, тупої травми грудної клітки - переломи 5,6,7 ребер справа з крововиливами в м`які тканини навколо, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя у момент заподіяння і призвели до смерті.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції стосовно нього змінити, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягає застосуванню), врахувавши обставини, які пом`якшують покарання, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк п`ять років, застосувати положення ст. 62 КК України та змінити вид покарання на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк два роки.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що вирок є занадто суворим, призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд мав можливість призначити йому м`якіше покарання.

Зауважує, що протягом досудового розслідування та судового розгляду він повністю визнавав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розслідуванню.

Потерпілі не маю до нього претензій майнового або морального характеру.

Кримінальне правопорушення, що він вчинив є неумисним, необережним.

Крім того, протягом всіх стадій кримінального провадження висловлював бажання і просив надати йому можливість продовжити військову службу за мобілізацією.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість; врахувавши ряд обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років; застосувати положення ст. 62 КК України і замінити призначене ОСОБА_8 покарання на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк два роки.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 повністю визнав свою провину, щиросердно розкаявся, надавав об`єктивних, добровільних та повних пояснень щодо обставин кримінального правопорушення, активно сприяв розслідуванню і розкриттю злочину, усвідомив наслідки вчиненого, потерпілі не мають претензій до обвинуваченого.

Наголошує, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є необережним, вчинене внаслідок збігу випадкових обставин.

Крім того, ОСОБА_8 протягом тривалого часу ніс військову службу у лавах ЗСУ, з 2014 року, має нагороди та заохочення, має намір та виявляє бажання продовжити військову службу за мобілізацією.

Обвинувачений позитивно характеризований, має молодий вік, не судимий, на обліках психіатра та нарколога не перебуває.

Також, у кримінальному провадженні не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

Вказані обставини сукупно, на думку захисту, надавали суду підстав для застосування ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції змінити, призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, ніж призначене судом першої інстанції, застосувавши ст. 69 КК України, та дозволити обвинуваченому продовжувати військову службу, як він те просить.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаювся, неумисність його дій та інші обставини, які свідчать на користь обвинуваченого та позитивного його характеризують, зокрема й тривале проходження військової служби у ЗСУ, також і за мобілізацією, з метою захисту територіальної цілісності країни.

Зауважує, що не має жодних претензій до обвинуваченого, про що він неодноразово наголошував протягом досудового розслідування та судового розгляду, - просить його позицію як потерпілого врахувати належним чином.

Вказує, що всі учасники судового провадження не наполягали на такому суворому покаранні, як його призначив суд.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили підтримали подані апеляційні скарги, просили вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років, прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,оскільки він в судовому засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що вживав з ОСОБА_13 спиртні напої, до ОСОБА_14 зателефонувала Лідія з проханням забрати її. Тому вони, не думаючи, сіли до його автомобіля і поїхали по неї. Забравши її вони, всі разом поверталися додому, щоб продовжити вживати спиртне. Оскільки дорожнє покриття було ґрунтове та його колесо потрапило до калюжі, автомобіль занесло і він не впорався з керуванням, а тому в`їхав в дерево. З місця ДТП він не тікав, знаходився в автомобілі, потерпіла була на дворі. Приїхала швидка допомога, забрали потерпілу та ОСОБА_14 , який на той момент був ще живим. Розуміє про наслідки своїх дій і щиро розкаюється.

Дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений та інші учасники судового розгляду справи позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, та середньої тяжкості ушкодження потерпілій.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, згідно з ч.3 ст.25 КК України є необережним, характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі наслідки та призвело до смерті потерпілого та середньої тяжкості ушкодження потерпілій, один з яких є малолітньою особою, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений та немає утриманців, проживає один, є військовослужбовцем та учасником бойових дій, неодноразово нагороджувався за безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, за участь в бойових діях та за участь в антитерористичній операції, за місцем служби характеризується позитивно як особа з твердим характером, такий що сприяє дотриманню законності у реалізації прав військовослужбовців.

Враховано наявність обставини, що пом`якшують покарання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому.

Атому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції визначеної ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Що стосується доводів апеляційний скарг про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання, необхідно зазначити наступне.

Санкція статті ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони спричинили смерть потерпілого у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Кваліфікуючою ознакою донного кримінального правопорушення є: 1) порушення особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; 2) перебування особи в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 3) причинно-наслідковий зв`язок між діями особи та наслідками, які настали у виді смерті потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_8 , які виявились у порушенні ним вимог п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) , 2.1 (а), 2.9 (а), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинного наслідковому зв`язку в результаті яких спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості ушкодження потерпілій.

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте, у будь-якому разі, встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Посилання в апеляційних скаргах на наявність державних відзнак за участь у АТО та бойових діях з оборони суверенітету та територіальної цілісності України, відсічі і стримування збройної агресії РФ, молодий вік, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, не можуть бути визнані такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки безпосередні дії обвинуваченого, які призвели до порушення ним вимог ПДР України знаходяться у причинно-наслідкому зв`язку із наслідками, які настали.

При цьому, думка потерпілих щодо міри та розміру покарання засудженому вже врахована судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому

ОСОБА_8 , так хоч і не зазначено судом першої інстанції проте належно врахована обставина відшкодування збитків потерпіплим, оскільки потерпілі не мають до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

В той же час, судом першої інстанції враховано вказані обставини при призначенні мінімального покарання, передбаченого санкцією статті ч. 3 ст. 286-1 КК України та повторному зарахуванню не потребують.

З огляду на викладене враховуючи те, що ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом, в салоні якого знаходилися двоє пасажирів, чим поставив в небезпеку не лише своє життя, але і тих осіб, які перебували з ним в автомобілі, та інших учасників дорожнього руху, при цьому, грубо порушивши правила дорожнього руху, скоїв ДТП, в результаті чого одна з пасажирок отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а другий пасажир отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, а також те, що обставини, на які посилаються сторони в апеляційних скаргах вже враховані судом першої інстанції при призначенні мінімального розміру покарання передбаченого санкцією статті ч. 3 ст. 286-1 КК України, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляційний скарг про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання.

Той факт, що засуджений не має судимості, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, реєстрації та несення служби, наявність державних відзнак за участь у АТО та бойових діях з оборони суверенітету та територіальної цілісності України, відсічі і стримування збройної агресії РФ, а також не перебування на диспансерних обліках не є достатніми мотивами для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України.

Тому, призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із заміною на підставі ст. 62 КК України на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на той же строк, про що вказують апелянти, - на думку колегії суддів не буде сприяти досягненню мети покарання та не може вважатисясправедливим, пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення.

Отже, доводи апеляційних скарг про призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляційних скаргах сторони наполягають на призначенні ОСОБА_8 більш м`якого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

Виправлення засудженого є таким впливом покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, зокрема, і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до засудженого покарання в його особистості відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії.

У контексті наведених положень, переконливого обґрунтування для застосування положень ст. 69 КК України не має.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства на даний час, а також наявності наведених вище пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційних скарг під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4