Провадження № 1-кп/643/53/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4

розглянувши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000393 від 13.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000393 від 13.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 08.12.2023 року обвинувачену було оголошено у міжнародний розшук.

До суду надійшло клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора обґрунтовується наступними доводами.

ОСОБА_5 обвинувачується в організації закінченого замаху на умисне тілесне ушкодження, що спричинило переривання вагітності у ОСОБА_6 (умисне тяжке тілесне ушкодження) вчинене на замовлення та із залученням за грошову винагороду співучасника - ОСОБА_7 , якого працівники правоохоронних органів, дотримуючись вимог діючого кримінального процесуального законодавства України залучили до конфіденційного співробітництва під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій. Однак ОСОБА_5 , будучи переконаною в досягненні своєї мети та доведеності кримінального правопорушення до кінця, свій злочинний умисел, направлений на організацію замовлення спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що заподіяло переривання вагітності ОСОБА_6 , не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, а саме у зв язку з тим, що її протиправні дії документувались в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій та були припинені працівниками правоохоронних органів.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні інкримінованого злочину та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 вирок суду першої інстанції скасовано, обвинувальний акт направлено на новий розгляд, а також змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На теперішній час обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 розглядається Московським районним судом м. Харкова.

У судові засідання призначені на 06.04.2023, 11.05.2023, 05.06.2023, 17.07.2023, 28.07.2023, 28.09.2023, 30.10.2023 та 16.11.2023 обвинувачена ОСОБА_5 за викликами суду не з`явилась, на адресу суду надсилала заяви через засоби електронної пошти без ЕЦП про те, що вона перебуває у Великій Британії.

Стороною обвинувачення через засоби інтернет-зв`язку (к.т. НОМЕР_1 ) обвинуваченій ОСОБА_5 неодноразово роз`яснювався обов`язок прийняти участь у судових засіданнях, насамперед в режимі відео конференції, однак остання у судові засідання не з`явилась, заяви про проведення судових засідань в режимі відеоконференції не направляла.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 органу досудового розслідування доручено встановити місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_5 .

Відповідно до матеріалів Начальника ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 27.10.2023 встановлено, що за місцем мешкання обвинувачена відсутня. Від сусідів відомо, що ОСОБА_5 за місцем мешкання не проживає тривалий час, виїхала до Великої Британії. За обліками міжвідомчої системи «Аркан ЦП» ОСОБА_5 востаннє перетнула державний кордон в пункті пропуску «Грушів-Будомєж» 16.06.2023, після чого до України не поверталась.

Таким чином вжитими заходами встановити місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_5 не надалось можливим.

Слід зазначити, що у судове засідання, призначене 05.06.2023 обвинувачена ОСОБА_5 не з`явилась, надіслала заяву у якій просила відкласти судове засідання, хоча у цей час, відповідно до даних Державної прикордонної служби України, остання перебувала на території України.

Таким чином в діях обвинуваченої вбачається неналежна процесуальна поведінка, яка направлена на введення суд в оману з метою уникнення кримінальної відповідальності через надання інформації яка не відповідає дійсності та неявку до суду за викликами.

Разом з цим, обвинуваченій ОСОБА_5 достовірно відомо про наявність обвинувального акту стосовно неї, який перебуває на розгляді у суді, рішення по якому не прийняте. Також слід вважати, що повістки про виклик до суду обвинувачена ОСОБА_8 отримувала відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, таким чином остання належним чином повідомлена про необхідність прибути до судового засідання, однак обов`язок, покладений на неї, не виконала.

Стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про привід ОСОБА_5 в судове засідання оскільки установлено факт, що вона знаходиться за кордоном, поза юрисдикцією України, та привід виконати неможливо.

Таким чином наявні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований тяжкий злочин умисно не з`являється у судові засідання.

ОСОБА_5 неодноразово порушила покладені на неї процесуальні обов`язки прибувати до суду за кожною вимогою.

Вказана неналежна поведінка ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, демонструє її зневажливе ставлення до суду та закону, а також повне ігнорування передбачених законом процесуальних обов`язків.

Прокурор вважає, що існують ризики передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований тяжкий злочин умисно не з`являється у судові засідання, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2023 № 17979. Також враховуючи той факт, що вироком суду ОСОБА_5 визнана винною та останній призначене покарання у виді 7 років позбавлення волі з метою уникнення кримінальної відповідальності є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи свідчать про її підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 10 років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

На теперішній час ОСОБА_5 переховується від суду, місцезнаходження останньої не відоме.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується характером та обставинами інкримінованого злочину ОСОБА_5 , наявністю потерпілої та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченій, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та інше, тому при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, остання буде мати можливість здійснювати тиск на потерпілу та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, прокурор зазначає наступне.

Водночас злочинна діяльність ОСОБА_5 була спрямована на вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, також враховуючи той факт, що обвинувачена не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, тому перебуваючи на волі та з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується, та інші протиправні дії, які необхідні їй для досягнення вказаної вище злочинної мети.

Зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у обвинуваченої будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 розуміючи невідворотність покарання за вчинене нею діяння, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності.

З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам, належної процесуальної поведінки обвинуваченої та виконання завдань кримінального провадження, в тому числі і визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченої заперечувала проти розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій за відсутності самої обвинуваченої, оскільки вона її не бачила і не могла з нею зв`язатися.

Щодо тверджень захисника про неможливість зв`язатися з підзахисною, то суд зазначає, що судом надавався час адвокату для можливості поспілкуватися зі своєю клієнткою ОСОБА_5 , у період з 12.12.2023 року по 19.01.2024 року. Однак захисник повідомила, що не змогла поспілкуватись з ОСОБА_5 .. Які для цього заходи були вжиті адвокатом, остання не повідомила суду.

Обвинувачена до суду не з`явилася, була оголошена у міжнародний розшук. Суд ставиться критично до заяв, які надсилає нібито обвинувачена по справі щодо або відкладення судового засідання або його призупинення, у зв`язку з її перебуванням за межами України, позаяк такі заяві не підписані електронним цифровим підписом, а тому у суду відсутня можливість пересвідчитись у тому чи дійсно обвинувачена надсилає такі заяви до суду.

Суд вважає за можливе розглянути дане клопотання за відсутності обвинуваченої, тому що остання до суду не з`являється, оголошена у міжнародний розшук, що дає підстави розглянути таке клопотання у відсутності обвинуваченої на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Вирішуючи заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд заслухавши клопотання та думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.

Частиною третьою ст. 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частин 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частина 6 статті 193 КПК України передбачає, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали суду від від 08.12.2023 року обвинувачену було оголошено у міжнародний розшук.

ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи років.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні інкримінованого злочину та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016 вирок суду першої інстанції скасовано, обвинувальний акт направлено на новий розгляд, а також змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

На теперішній час обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 розглядається Московським районним судом м. Харкова на стадії підготовчого судового засідання, судові засідання по справі відкладаються, у зв`язку з систематичною неявкою обвинуваченої до суду.

На даному етапі кримінального провадження суд не вправі давати оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, оскільки вказані обставини будуть досліджуватися судом під час судового розгляду та за результатами якого буде прийнято остаточне рішення в справі. Разом з тим, оцінці судом під час розгляду клопотання підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність наведеного прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності та достатності доказів того, що обвинувачена виїхала та/або оголошена у міжнародний розшук.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 органу досудового розслідування доручено встановити місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_5 .

Відповідно до матеріалів Начальника ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 27.10.2023 встановлено, що за місцем мешкання обвинувачена відсутня. Від сусідів відомо, що ОСОБА_5 за місцем мешкання не проживає тривалий час, виїхала до Великої Британії. За обліками міжвідомчої системи «Аркан ЦП» ОСОБА_5 востаннє перетнула державний кордон в пункті пропуску «Грушів-Будомєж» 16.06.2023, після чого до України не поверталась.

Таким чином вжитими заходами встановити місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_5 не надалось можливим.

Крім того, 16.11.2023 ухвалою Московського районного суду м. Харкова органу досудового розслідування доручено отримати від Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України обвинуваченою ОСОБА_5 за період з 01.01.2022 по теперішній час.

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2023 № 17979, за вказаний період часу ОСОБА_5 тричі перетинала державний кордон України - виїзд з території України 24.05.2022 через пункт пропуску «Краківець», в`їзд на територію України 16.05.2023 через пункт пропуску «Краківець», виїзд з території України 16.06.2023 через пункт пропуску «Грушів».

Ухвалою суду від 08.12.2023 року обвинувачену було оголошено у міжнародний розшук.

Отже, з огляду на те, що під час розгляду клопотання прокурора та судового розгляду в цілому знайшли своє підтвердження ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_5 перебуває за межами України та оголошена у міжнародний розшук, судом встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Суд, перевіривши наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні прокурора, встановив наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, або з`явлення нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою зазначає, що триває підготовче судове засідання, свідки та потерпілі не допитувались, письмові докази не досліджувались.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

Суд вважає даний ризик доведений прокурором, оскільки ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 121 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи років.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Крім того, у судові засідання призначені на 06.04.2023, 11.05.2023, 05.06.2023, 17.07.2023, 28.07.2023, 28.09.2023, 30.10.2023 та 16.11.2023 обвинувачена ОСОБА_5 за викликами суду не з`явилась, на адресу суду надсилала заяви через засоби електронної пошти без ЕЦП про те, що вона перебуває у Великій Британії.

Згідно з інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.12.2023 № 17979, за вказаний період часу ОСОБА_5 тричі перетинала державний кордон України - виїзд з території України 24.05.2022 через пункт пропуску «Краківець», в`їзд на територію України 16.05.2023 через пункт пропуску «Краківець», виїзд з території України 16.06.2023 через пункт пропуску «Грушів».

Слід зазначити, що у судове засідання, призначене 05.06.2023 обвинувачена ОСОБА_5 не з`явилась, надіслала заяву у якій просила відкласти судове засідання, хоча у цей час, відповідно до даних Державної прикордонної служби України, остання перебувала на території України.

Таким чином в діях обвинуваченої вбачається неналежна процесуальна поведінка, яка направлена на введення суд в оману з метою уникнення кримінальної відповідальності через надання інформації яка не відповідає дійсності та неявку до суду за викликами.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді/суду а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, у разі неприбуття обвинуваченого до суду, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Статтею 138 КПК України визначено вичерпний перелік поважних причин неприбуття особи на виклик, жоден з яких не підпадає під процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, обвинуваченій ОСОБА_5 достовірно відомо про наявність обвинувального акту стосовно неї, який перебуває на розгляді у суді, рішення по якому не прийняте.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих з боку обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого. Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і потерпілих та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, або потерпілих у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

На даний час триває стадія підготовчого судового засідання, порядок дослідження доказів ще не визначений, судовий розгляд не розпочато, свідки та потерпілі не допитані.

Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченою, оскільки вона раніше не судима, у суду відсутні відомості що в період з 2015 року по сьогодні, ОСОБА_5 могла вчиняти або притягалась до кримінальної відповідальнсті за вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченої, яка є раніше не судима, відсутність даних про її офіційне працевлаштування, сімейний стан (розлучена), тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винною, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченою дій, передбачених у п. 1,3, ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу, доведені та існують, а тому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо можливості запобігання тим ризикам на які посилається прокурор шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що відносно обвинуваченого, який оголошений в міжнародний розшук, суд може обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. За своєю правовою природою така ухвала є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Таким чином, запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_5 , не застосовується. Аналогічної позиції дотримується і ККС ВС у своїй ухвалі від 21 вересня 2021 року в справі № 991/5913/21.

Таким чином, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, суд позбавлений можливості застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися судом після затримання обвинуваченого.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно обвинуваченої ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження (Московського районного суду м. Харкова) розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений та проголошений 23.01.2024 року о 15 годині 45 хвилин.

Суддя - ОСОБА_1