Справа № 487/6694/23
Провадження № 1-кс/487/3751/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області майор поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001765 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області майор поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001765 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

У клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України. Оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, повідомлено про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Зокрема, 09.09.2023 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 182 від 09.09.2023 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб та у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, опубліковано повідомлення про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55, на 13.09.2023, 14.09.2023, 15.09.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався, на підконтрольну територію України виїзди не здійснював.

За наявною інформацією на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території рф, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаних осіб за ІПНП встановлено, що інформація відносно підозрюваного відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 16.09.2023 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

16.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

У клопотанні слідчий посилається на те, що зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України у зв`язку з чим оголошений у розшук, останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, довічне позбавлення волі, наявність ризиків, передбачених ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а тому, на думку органу досудового розслідування, є всі підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив розглянути клопотання на розсуд суду.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001765 від 20.09.2023 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ) та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці Конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Водночас, відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто «horsdecombat» унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно зі ст. 32 Конвенції Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Конвенції (Протокол І) передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 51 Конвенції (Протокол І) визначено, що цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм.

Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

Заборонено напади на цивільне населення або на окремих цивільних осіб у порядку репресалій.

Будь-яке порушення цих заборон не звільняє сторони, що перебувають у воєнному конфлікті, від їх правових зобов`язань щодо цивільного населення й цивільних осіб, у тому числі від зобов`язань вживати запобіжних заходів, передбачених у статті 57.

Крім того, статтею 75 Конвенції (Протокол І) встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Конвенції (Протокол І) заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні.

У результаті вищезазначених подій, в умовах міжнародного збройного конфлікту, значна частина території Херсонської області, починаючи з 24.02.2022 у тому числі місто Херсон з 01.03.2022 по 11.11.2022, перебувало під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації, зокрема із залученням військовослужбовців військ національної гвардії РФ (далі ВНГ РФ), які входили до складу допоміжного пункту управління 50 окрема бригада оперативного призначення (військова частина НОМЕР_1 , далі 50 оброп).

У березні жовтні 2022 року з метою досягнення основної мети щодо широкомасштабних нападів на цивільне населення, невстановленими досудовим розслідуванням військовими РФ та представниками інших силових структур, за підтримки вищого керівництва РФ, в захоплених приміщеннях державних органів і установ міста Херсон та області організовано місця для незаконного утримання (нелегального ув`язнення), катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску з метою одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Так, 09.03.2022 приблизно о 12 годині (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці ВНГ РФ, перебуваючи за адресою: вулиця Теплоенергетиків, 3, місто Херсон, діючи за наказом та під керівництвом особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації, будучи озброєними, примусили начальника ізолятору тимчасового тримання № 1 ГУНП в Херсонській області (далі ІТТ № 1) ОСОБА_7 віддати ключі від всіх приміщень ізолятору, тобто фактично незаконно захопили та встановили свій контроль над ІТТ № 1, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насилля та катування до цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових РФ.

У подальшому, але не раніше 09.03.2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації залучили до реалізації спільного плану стрільця роти оперативного призначення, 143 полку оперативного призначення 50 оброп Управління Росгвардії по Челябінській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З початку березня по кінець жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) стрілець роти оперативного призначення, 143 полку оперативного призначення 50 оброп Управління Росгвардії по Челябінській області ОСОБА_6 , діючи під керівництвом особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації та за попередньою змовою з особами обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду та з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння (дій), передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 51, 75 Протоколу I щодо заборони нападів на цивільних осіб, незаконно ув`язнював цивільних осіб в приміщенні ІТТ № 1 за адресою: вул. Теплоенергетиків, 3, м. Херсон, застосовуючи до них жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування цих осіб з метою залишення їх без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.

Так, ОСОБА_6 та інші невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці РФ, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, на виконання наказу особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації, переслідуючи єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, заздалегідь до моменту виконання, надавши згоду на вчинення злочинів, у період з початку березня по кінець жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) незаконно затримали (нелегально ув`язнили): ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_28 , ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_30 , ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_31 , ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_32 , ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_33 , ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_34 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_35 , ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_36 , ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_37 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_38 , ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_39 , ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_40 , ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_41 , Потерпілого № 25, ІНФОРМАЦІЯ_42 , Потерпілого № 22, ІНФОРМАЦІЯ_43 , Потерпілого № 23, ІНФОРМАЦІЯ_44 , Потерпілого № 26, ІНФОРМАЦІЯ_45 , Потерпілого № 24, ІНФОРМАЦІЯ_46 , Потерпілого № 10, ІНФОРМАЦІЯ_47 , Потерпілого № 40, ІНФОРМАЦІЯ_48 , та інших цивільних осіб, яких помістили до камер у приміщенні ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де останні утримувались у виснажливих для людського організму та антисанітарних умовах, обмежувалось надання їжі та води, без надання медичної допомоги. Потерпілим спричинялись тілесні ушкодження шляхом побиття руками, ногами, палицями та іншими предметами, а також електричним струмом. Під час спричинення тілесних ушкоджень, ув`язнених примушували надавати неправдиві відомості про себе та членів сім`ї. Потерпілим систематично погрожували вбивством, затриманням близьких та рідних. Зазначені дії є порушенням пункту «а» ст. 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою та ст. 75 Додаткового протоколу І в частині знущання над людською гідністю.

Так, ОСОБА_6 , діючи на виконання наказу особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади Російської Федерації, переслідуючи єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій як частини спільного діяння, заздалегідь до моменту виконання, надав згоду на вчинення злочину та забезпечував режим незаконного утримання нелегально ув`язненого ОСОБА_49 , у приміщенні ІТТ № 1, де до нього застосовувалось катування і жорстоке поводження.

17 червня 2022 року приблизно о 08 годині 30 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), троє невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців РФ, діючи у порушення ч. 2 ст. 51, ч. 2 ст. 75 Протоколу І, за попередньою змовою між собою, прибули за адресою: АДРЕСА_1 , будучи озброєними вогнепальною зброєю та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, без складання процесуальних документів, затримали (нелегально ув`язнили) потерпілого ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_29 , після чого на автомобілі марки «УАЗ» зеленого кольору (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) доставили та помістили до ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3.

Упродовж 10 днів незаконного утримання ОСОБА_49 , військовослужбовець ВНГ РФ ОСОБА_6 , реалізуючи протиправний наказ особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, застосовував до потерпілого психологічне та фізичне насилля, що виражалось у надяганні шапки на очі з метою його дезорієнтації у приміщенні, заламуванні рук під час переміщення на допити, не менше одного разу здійснив конвоювання ОСОБА_49 до приміщення, де він допитувався невстановленими військовослужбовцями РФ із застосуванням фізичного насильства, яке полягало у побитті кулаками по всьому тілу, застосуванням електричного струму за допомогою заздалегідь підготовленого пристрою, а також супроводжувалось погрозами розстрілом з пістолета. Під час нелегального ув`язнення ОСОБА_49 обмежували в наданні їжі, води та протиправно утримували в камері підвального приміщення за вищевказаних умов, що є грубим порушенням пункту «а» статті 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою.

Потерпілого ОСОБА_49 26.06.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) звільнено з місця нелегального ув`язнення військовослужбовцями РФ, без надання йому будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

Отже, ОСОБА_6 , діючи за наказом та під керівництвом особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, за попередньою змовою з особами обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду та з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ, що знаходились на території тимчасово окупованого м. Херсона та Херсонської області, вчинив жорстоке поводження відносно ОСОБА_49 , що виражалось у нелюдському поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води, проведення довготривалих допитів) та психологічних страждань (погроза нанесенням тілесних ушкоджень) нелегально ув`язненій особі, тобто у вчиненні катування останнього; а також вчинив інші порушення законів та звичаїв війни, які полягали у нелегальному ув`язненні цивільної особи, яка перебуває під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції, ч. 2 ст. 51, ст. ст. 75 Додаткового протоколу І Конвенцій.

Крім того, 12 червня 2022 року приблизно о 22 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), шестеро невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців РФ, діючи у порушення ч. 2 ст. 51, ч. 2 ст. 75 Протоколу І, за попередньою змовою між собою, прибули за адресою: вул. Нечуя-Левицького, 22, м. Херсон, будучи озброєними вогнепальною зброєю та погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, без складання процесуальних документів, затримали (нелегально ув`язнили) потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого на автомобілі марки «УРАЛ» (інші ідентифікаційні ознаки не встановлені) доставили та помістили до ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3.

У подальшому невстановлені військовослужбовці РФ, реалізуючи протиправний наказ особи обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, діючи за попередньою змовою між собою, а також з ОСОБА_50 , ОСОБА_6 та з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ, які забезпечували режим утримання ув`язнених, здійснювали функції конвойної служби, помістили ОСОБА_8 до камери № 7 в приміщенні ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де останній незаконно утримувався протягом тижня в порушення ч. 2 ст. 51, ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу I.

Упродовж незаконного утримання невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ до ОСОБА_8 застосувалось фізичне насильство, що полягало в систематичному побитті, жорстокому поводженні та катуванні, він утримувався у виснажливих для людського організму та антисанітарних умовах, обмежувалось надання їжі та води, без надання медичної допомоги. Зазначені дії є порушенням пункту «а» ст. 3 Конвенції в частині заборони жорстокого поводження з особою та ст. 75 Додаткового протоколу І в частині знущання над людською гідністю.

Вночі з 17 на 18 червня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_51 , ОСОБА_6 та четверо невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців РФ за попередньою змовою між собою, перебуваючи в камері № 7 ІТТ № 1, де незаконно утримувався потерпілий, діючи у порушення вимог ст. ст. 3, 27, 32, 147 Конвенції, ст. 75 Протоколу I, здійснили умисне вбивство цивільної особи ОСОБА_8 шляхом нанесення численних ударів по всьому тілу та обличчю потерпілого руками та ногами, спричинивши тим самим останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 35/233 від 17.08.2023 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної порожнини, а саме множинних двобічних прямих переломів ребер, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких останній помер у камері № 7 ІТТ № 1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3.

Отже, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_50 та іншими військовими та представниками силових структур Російської Федерації, що знаходились на території тимчасово окупованого м. Херсона та Херсонської області, вчинив жорстоке поводження стосовно ОСОБА_8 , що виражалось у нелюдському поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води), завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) та психологічних страждань нелегально ув`язненій особі, тобто у вчиненні катування останнього; а також про вчинення інших порушень законів та звичаїв війни, які полягали у нелегальному ув`язненні, умисному вбивстві цивільної особи, котра перебуває під захистом, чим грубо порушив ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції, ч. 2 ст. 51, ст. ст. 75 Додаткового протоколу І Конвенцій.

Оскільки всіма вжитими можливими слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями встановити поточне місцезнаходження ОСОБА_6 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження, на даний час не видається за можливе, повідомлено про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 09.09.2023 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 182 від 09.09.2023 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб та у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, опубліковано повідомлення про необхідність прибуття до СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44, каб. 55, на 13.09.2023, 14.09.2023, 15.09.2023 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, а також про переховування на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався, на підконтрольну територію України виїзди не здійснював.

За наявною інформацією на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території рф, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаних осіб за ІПНП встановлено, що інформація відносно ОСОБА_6 відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по 16.09.2023 вищевказаний підозрюваний державний кордон України не перетинав.

16.09.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , це зокрема, дані витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001765 від 20.09.2023 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України; листа УКР ГУНП в Херсонській області від 02.02.2023 № 641/3/11/02-2023 щодо встановлення номера мобільного телефону НОМЕР_2 , який працював в ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області та належав ОСОБА_6 ; листа Головного управління розвідки від 13.02.2023 за № 292/101/733 щодо встановлення та ідентифікації особи ОСОБА_6 ; листа ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 12.01.2023 № 51/3/2-277 щодо встановлення та ідентифікації особи ОСОБА_6 ; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.03.2023; листа УОТЗ ГУНП в Херсонській області щодо роботи мобільного телефону ОСОБА_6 в зоні роботи базових станцій покриття ретрансляторних антен операторів мобільного зв`язку, які обслуговували територію ІТТ; протоколів від 20.11.2022, 28.03.2023, 04.04.2023 та 24.07.2023 допиту в якості потерпілого ОСОБА_52 , протоколу від 20.11.2022 проведення слідчого експерименту за його участю, а також протоколу від 28.03.2023 проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого; протоколу від 24.07.2023 проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_52 ; протоколу від 24.07.2023 проведення слідчого експерименту за його участі; висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи № 039/04.2023 від 19.04.2023; протоколу від 27.04.2023 допиту в якості потерпілого ОСОБА_49 , протоколу від 26.07.2023 проведення впізнання за фотознімками за його участю; висновку амбулаторної судово-психологічної експертизи № 071/07.2023 від 25.07.2023; протоколу від 21.07.2023 допитано в якості свідка ОСОБА_53 , протоколу від 21.07.2023 проведення впізнання за фотознімками за його участю; висновку судово-медичної експертизи № 35/233 від 17.08.2023; протоколом огляду від 16.03.2023 сторінку ОСОБА_6 в соціальній мережі «ВКОНТАКТЕ» в мережі Інтернет.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства на тимчасово окупованій території України, про що свідчить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 , зважаючи на посаду, яку він займає - стрілець роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення 50 оброп Управління Росгвардії по Челябінській області (в/ч НОМЕР_3 ), рядовий, може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків, потерпілих чи їх родичів (враховуючи, що деякі потерпілі раніше затримувались на території м. Херсон та Херсонської області, деякі і на цей час утримуються в місцях несвободи на тимчасово окупованій території Херсонської області) з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них.

Існує також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки він є стрільцем роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення 50 оброп Управління Росгвардії по Челябінській області (в/ч НОМЕР_3 ), рядовий, тобто перебуває в незаконному збройному формуванні, сфери діяльності якої розповсюджувались на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією). Окрім цього, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та в будь який час може виїхати на територію Російської Федерації.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя приходить до переконання про доведення слідчим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до довічного позбавлення волі, на даний час перебуває на тимчасово окупованій території, тим самим переховуючись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя також враховує дані про особу ОСОБА_6 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчинені якого він обґрунтовано підозрюється.

Також слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Враховуючи вище зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст. 183 Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 438, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Орськ Оренбурзької області, громадянина російської федерації, місце проживання: АДРЕСА_2 , стрільця роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення 50 оброп Управління росгвардії по Челябінській області (в/ч НОМЕР_3 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 29.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1