Дата документу 05.12.2023Справа № 554/8518/23
У Х В А Л А

05 грудня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002487 від 12 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній спільній частковій власності підозрюваного ОСОБА_5 з позбавленням права на відчуження.

В обґрунтування клопотання зазначила, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002487 від 12 вересня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом того, що 12 вересня 2023 року до Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_2 зупинено ОСОБА_5 , який може зберігати при собі невстановлену кількість особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин з метою подальшого збуту.

13 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідча вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 із 07 червня 2004 року у приватній спільній частковій власності має квартири АДРЕСА_1 . Виходячи із викладених відомостей про об`єкт нерухомого майна, загальна площа (кв.м) складає 52,00, з них житлова площа (кв.м) 37,80. Підставою набуття права власності у ОСОБА_5 є договір купівлі-продажу, ВВС №985748, 29.05.2004, посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу р.№1026.

Зважаючи на те, що санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, виникла необхідність у накладенні арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній спільній частковій власності підозрюваного ОСОБА_5 , задля унеможливлення її відчуження третім особам.

Слідча ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

З метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 13 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачене покарання у виді конфіскації майна і слідчою надані дані, якими підтверджується право власності на вказане майно, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, враховуючи, що незабезпечення схоронності вищевказаного майна підозрюваного може призвести до його відчуження третім особам, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, клопотання слідчої підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170 174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у приватній спільній частковій власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0002487 від 12 вересня 2023 року, шляхом позбавленням права на відчуження до скасування арешту майна у встановленому положеннями КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7