ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001399, за апеляційною скаргою прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на сімдесят годин;

- за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, 15 липня 2021 року, приблизно о 04 год 20 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Харкові по вул. Познанська, біля буд. № 7, на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та наніс йому один удар кулаком правої руки у ділянку підборіддя, спричинивши йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1278-С/2021 від 04 серпня 2021 року тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана нижньої губи, гематома (синець) в ділянці підборіддя, садна нижньої губи, які по ступеню тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги зміненої апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі із зміненими доводами прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 70 (сімдесят) годин громадських робіт та звільнити його від призначеного покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначених ст.49 КК України.

На обґрунтування вимог посилається на те, що інкримінований кримінальний проступок ОСОБА_7 вчинив 15.07.2021 та на час апеляційного перегляду вироку суду закінчився дворічний термін притягнення до кримінальної відповідальності, визначений ст. 49 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 звернувся із клопотанням в якому просив скасувати вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02.06.2023 в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.125 КК України і призначення покарання, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.49 КК України, а провадження в цій частині закрити.

Прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції має право скасувати вирок і закрити кримінальне провадження.

Статтею 417 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судом дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження (епізод від 15.07.2021) та ч.2 ст.389 КК України ухилення засудженого від відбування громадських робіт (епізод від 11.06.2021).

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_7 було заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України, так як закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Висновок щодо застосування положень ст. 49 КК України викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 5 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19, провадження № 51 - 5464 км 20).

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, зокрема у скоєнні якого обвинувачувався ОСОБА_7 , та яке кваліфіковане за ч.1 ст.125 КК України, згідно з нормами ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до положень ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено максимальне покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення 15.07.2021, минуло понад 2 роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, а тому може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

У судовому засіданні колегією суддів було роз`яснено ОСОБА_7 наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою підставою, який наполягав на застосуванні до нього положень ст. 49 КК України.

Враховуючи наведене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а вирок суду щодо нього в частині визнання винуватим та призначення покарання за ч.1 ст.125 КК підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження в цій частині.

Слід зазначити, що прокурором правильно зазначено у апеляційній скарзі про необхідність скасування вироку суду. У своєму виступі прокурор просила закрити провадження через наявність згоди обвинуваченого, через це апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині визнання його винуватим за ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 із зміненими доводами задовольнити.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 02 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині визнання винуватим та призначення покарання за ч.1 ст.125 КК України скасувати, а провадження в цій частині закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4