У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2023 Справа №607/23200/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000285 від 25.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2023 року, старший слідчий в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000285 від 25.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначено, що групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000285 від 25.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23 листопада 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, повторно, з корисливих мотивів, організованою групою.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваної ОСОБА_5 є об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно №351274839 у власності ОСОБА_5 наявне нерухоме майно, а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 .

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.170 КПК України, а також санкцію ч.3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

Також, у клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна, з метою уникнення можливого відчуження вказаного майно.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 та її захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Старший слідчий в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , та прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися. Від начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області, який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000285 від 25.11.2023, надійшло до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності, клопотання про арешт майна підтримує з викладених у ньому мотивів та просить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000285 від 25.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23 листопада 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками, наданням засобів та незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, повторно, з корисливих мотивів, організованою групою.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено покарання у виглядіпозбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №351274839, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваній ОСОБА_5 , на праві приватної власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваної ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати та розпоряджатися майном (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000285 від 25.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1