Справа № 510/2008/23
Номер провадження № 1-кп/510/332/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку)

27 жовтня 2023 року суддя Ренійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглядаючи у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2023 № 0000100, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, гр. України, із вищою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 р., точну дату та час не встановлено, ОСОБА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на пособництво у підробленні тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК з метою його використання для посвідчення своєї особи, для перетину державного кордону України в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним про законний порядок отримання тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК, порушуючи вимоги Наказу МОУ № 610 «Про тимчасове посвідчення

військовозобов`язаного» та порядок виготовлення, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, через мережу інтернет відшукав невстановлену досудовим розслідуванням особу, стосовно якої відомості виділені в окреме кримінальне провадження та засобом електронного зв`язку через повідомлення в месенджері «Тelegram» зв`язався з нею, після чого вказана особа за грошову винагороду пообіцяла йому виготовити завідомо підроблені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК. З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_2 надав вищевказаній невстановленій особі свої анкетні дані та фотокартку із власним зображенням, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК, виданих на його ім`я. Після чого, невстановлена особа надіслала засобами поштивого зв`язку оператора «Нова пошта» ОСОБА_2 підроблені документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відміткою про те, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та довідку ВЛК з відміткою про непридатність до військової служби.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, за ознаками: пособництва у підробленні посвідчення та іншого офіційного документу, з метою його використання.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, а також відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», особам чоловічої статі віком від 1 8до 60 років виїзд за межі України обмежено. Будучи обізнаним про правові наслідки прийнятих нормативно-правових актів, ОСОБА_2 маючи умисел безперешкодно покинути територію України, у невстановлений досудовим розслідуванням місці, час та спосіб, придбав завідомо підроблені офіційні документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.04.2022 р. з відміткою про те що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та довідку ВЛК № 608 від 16.04.2022 р. з відміткою про непридатність до військової служби. Категорії осіб, яким дозволяється виїзд за межі України, визначено частиною першою статті 23 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, абзацом шістнадцятим ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено таку категорію, як особи з інвалідністю, які у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Далі, ОСОБА_2 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, доводячи свій намір спрямований на незаконний перетин кордону України до логічного завершення, завідомо знаючи про те, що раніше отримані ним тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.04.2022 р. з відміткою про те, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та довідку ВЛК № 608 від 16.04.2022 р. з відміткою про непридатність до військової служби, є недійсними та підробленими, 07.09.2023 р. близько 16:00 год., знаходячись на міжнародному пункті пропуску «Паромна переправа Орлівка», який розташований за адресою: Одеська область Ізмаїльський район с. Орлівка, Паромна дорога, 1, під час проходження прикордонного контролю, умисно пред`явив їх працівнику Державної прикордонної служби України для перевірки. Згідно відповіді на запит відділу поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 08.09.2023 р. № 65.2/4523, який було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрований за № 6168 від 11.10.2023 р., було встановлено, що ОСОБА_2 на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не значиться та не перебуває, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 18.04.2022 р. та довідка ВЛК № 608 від 16.04.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянину ОСОБА_2 не видавалися.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за ознаками: використання завідомо підроблених посвідчення та іншого офіційного документа.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , що виразились: в пособництві у підробленні посвідчення та іншого офіційного документу, з метою його використання, органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України; в використанні завідомо підроблених посвідчення та іншого офіційного документа, органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та відповідно до заяви від 25.10.2023 р. про визнання винуватості, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згодою на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, підозрюваний ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_3 , вину у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнає повністю, не оспорює обставин викладених в обвинувальному акті. Свою провину визнав в повному обсязі, щиро розкаюється та розуміє, що вчинив кримінальні правопорушення (проступки), а саме: в пособництві у підробленні посвідчення та іншого офіційного документу, з метою його використання, та в використанні завідомо підроблених посвідчення та іншого офіційного документа. Він ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження, згоден з ним, та просить суд розглядати кримінальне провадження щодо проступку, у спрощеному провадженні.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєні кримінальних правопорушень (проступків), є доведеною.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підсудним своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_2 в пособництві у підробленні посвідчення та іншого офіційного документу, з метою його використання, та в використанні завідомо підроблених посвідчення та іншого офіційного документа, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 суд кваліфікує: за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, як: пособництво у підробленні посвідчення та іншого офіційного документу з метою його використання; за ч.4 ст.358 КК України, як: використання завідомо підроблених посвідчення та іншого офіційного документа.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальними проступками.

Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає -щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого: на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; має постійне місце мешкання та реєстрації.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та враховуючи, що за приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд доходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_2 покарання у виді обмеженні волі, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Вирішуючи питання про вид покарання та його строки, суд виходить з наступного.

За загальним правилом, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2ст.4 КК України).

З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності, при призначення покарання, суд приходить до висновку, про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, що буде достатнім для попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 09.09.2023 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-370, 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України 1 (один) рік 4 (чотири) місяця обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання - 1 (один) рік 4 (чотири) місяця обмеження волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_2 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п.п.1-2 ч.1, п.2ч.3 ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Накладений, ухвалою від 09.06.2023 р. слідчим суддею, арешт на речові докази: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 18.04.2022 р. та довідку ВЛК № 608 від 16.04.2022 р. видані ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Речові докази: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 18.04.2022 р. та довідку ВЛК № 608 від 16.04.2022 р. видані ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1