Справа № 487/5871/23
Провадження № 1-кп/487/720/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000980 від 12.06.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсона, громадянина України, неодружений, має професійно-технічну освіту, не працює, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15.06.1998 року Суворовським районним судом міста Херсона за ч. 2 ст. 229-1 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 20.06.2000 року Суворовським районним судом міста Херсона за ч. 2 ст. 229-1 КК України (1960 року) з частковим приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду міста Херсона від 15.06.1998 року, до остаточного покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та лікуванням від наркоманії, звільнений 10.02.2006 року з Дар`ївської ВК Херсонської області №10 у зв`язку з відбуттям строку покарання; 30.09.2010 року Суворовським районним судом міста Херсона за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнений 17.05.2013 року з Оріхівської ВК Запорізької області №88 у зв`язку з відбуттям строку покарання; 03.09.2014 року Суворовським районним судом міста Херсона за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 25.08.2020 року з Північної ВК Херсонської області №90 у зв`язку із відбуттям строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, в умовах воєнного стану, 10.06.2023 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин, перебуваючи на перетині вулиць Біла та Крилова у місті Миколаєві, побачив залишену чоловічу сумку, в якій був мобільний телефон марки «Xiaоmi Redmi 10c» та грошові кошти у розмірі 11 150 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_4 , та у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що власник зазначеного мобільного телефону може повернутись з метою поновлення свого права володіння, маючи можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна, діючи умисно, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, таємно, шляхом вільного доступу, з метою перешкоджання поновленню права володіння, повторно викрав мобільний телефон «Xiaоmi Redmi 10c» вартістю 3600 гривень та грошові кошти у сумі 11 150 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_5 10.06.2023 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин, перебуваючи на перетині вулиць Біла та Крилова у місті Миколаєві, побачив залишену чоловічу сумку потерпілого ОСОБА_4 , в якій виявив банківську платіжну картку № НОМЕР_1 за банківським рахунком НОМЕР_2 , власником якої є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», яка перебувала у користуванні ОСОБА_4 , та яка в розумінні норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відноситься до офіційних документів, після чого у нього виник злочинний корисливий умисел, спрямований на викрадення вказаної банківської картки. Реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_5 , маючи реальну можливість повернути вищевказану банківську картку її власнику або передати до відповідних банківських установ чи правоохоронних органів, таких дій не вчинив та з корисливих мотивів, утримуючи вказану карту при собі, з метою подальшого її використання, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власністю.

Крім того, 10.06.2023 року приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи на перетині вилиць Морехідна та Бузніка в місті Миколаєві, повторно вирішив вчинити умисне таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів з банківської платіжної картки № НОМЕР_1 за банківським рахунком НОМЕР_2 , власником якої є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» і яка перебувала у користуванні ОСОБА_4 , яку ОСОБА_5 викрав 10.06.2023 року приблизно о 15 годині 45 хвилин на перетині вулиць Біла і Крилова у місті Миколаєві. Перебуваючи у зазначений час у зазначеному місці, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про дію на території України воєнного стану, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, передав банківську карту своєму сину ОСОБА_7 для здійснення покупок у магазині. В подальшому ОСОБА_7 , якому не було відомо про протиправність дій ОСОБА_5 щодо вказаної банківської карти, в період з 17:22 години по 17:24 годину, використовуючи надану ОСОБА_5 банківську карту ОСОБА_4 , здійснив покупки в магазині «Продукти», який розташований на перетині вулиць Морехідна та Бузніка в місті Миколаєві, на загальну суму 418 гривень, у зв`язку з чим потерпілому ОСОБА_4 було спричинено матеріальний збиток на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та беззаперечно, з кваліфікацією погодився та підтвердив всі обставини їх вчинення, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що 10.06.2023 року приблизно о 15:00 годині він дійсно на перетині вулиць Біла та Крилова у місті Миколаєві, побачив залишену чоловічу сумку, в якій були мобільний телефон, готівка у розмірі 11 150 гривень, банківська картка та документи. Заходів для встановлення власника даного майна ОСОБА_5 не вживав, розумів, що це чуже майно, та розпорядився ним як своїм власним.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена сукупністю досліджених судом, належним, допустимих та узгоджених між собою доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не оспорюється.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 10.06.2023 року він обміняв на Центральному ринку у місті Миколаєві 300 доларів США для оплати навчання свого сина, придбав побутові товари та продукти харчування та направився пішки додому, по дорозі випив 100 мл горілки. По дорозі додому йому стало зле, оскільки після тяжкого поранення у голову, отриманого внаслідок обстрілу міста Миколаєва у 2022 році, він проходив тривалий курс лікування, вимушений приймати ліки та в нього іноді трапляються провали у пам`яті. Прийшов до тями потерпілий вдома, та виявив, що пакет з продуктами при ньому, а барсетка з речами зникла. В барсетці, серед іншого, були належні потерпілому паспорт, військовий квиток, трудова книжка та ідентифікаційний код.

Заява потерпілого ОСОБА_4 , в якій він просить вжити заходів до невідомої особи, яка 10.06.2023 року близько 15:30 години перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 таємно шляхом вільного доступу здійснила крадіжку барсетки з грошовими коштами в сумі 11 1590 гривень, документів на ім`я ОСОБА_4 , мобільного телефону марки «Xiaоmi Redmi 10c» та банківської картки, спричинивши матеріальний збиток, була прийнята слідчим слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_8 11.06.2023 року.

Місце події, а саме: відкриту ділянку місцевості, розташовану біля будинку АДРЕСА_2 , було оглянуто 11.06.2023 року у період з 10:58 години до 11:12 години, про що складено відповідний протокол огляду місця події з додатком у вигляді таблиці фотозображень.

Згідно протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 14.06.2023 року було здійснено копіювання показань технічних приладів та технічних засобів камер відеоспостереження, розміщених у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: записів з камер відеоспостереження у період часу з 17:00 до 18:00 години 10.06.2023 року. Носій, на який здійснено копіювання показань технічних приладів та технічних засобів CD/DVD-R диск упаковано та долучено до цього протоколу згідно опису, який є додатком до протоколу.

В подальшому вказаний диск було оглянуто, про що складено відповідний протокол огляду предмету від 14.06.2023 року із стоп-кадрами з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: місто Миколаїв, вулиця Бузніка/Морехідна.

Факт списання грошових коштів 10.06.2023 року після 17:22 години у магазині продовольчих товарів з банківської картки № НОМЕР_1 за банківським рахунком НОМЕР_2 , яка вибула із користування ОСОБА_4 поза його волевиявленням, підтверджено інформацією про рух коштів, наданою Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».

Мобільний телефон потерпілого ОСОБА_4 «Xiaоmi Redmi 10c», imei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_4 , блакитного кольору, був добровільно виданий слідчому ОСОБА_10 , який придбав вказаний телефон у чоловіка на ім`я ОСОБА_11 приблизно 14.06.2023 року 16.06.2023 року.

Даний мобільний телефон «Xiaоmi Redmi 10c», imei: НОМЕР_3 , imei: НОМЕР_4 було оглянуто, про що складено відповідний протокол огляду предмету від 21.07.2023 року.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 21.07.2023 року, свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_12 як особу, яка приблизно 14.06.2023 року 16.06.2023 року за адресою: АДРЕСА_4 продала йому мобільний телефон «Xiaоmi Redmi 10c» блакитного кольору за 2000 гривень.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/10289-ТВ від 26.07.2023 року ринкова вартість наданого мобільного телефону, зазначеного в постанові як мобільний телефон без пошкоджень, у справному стані марки «Xiaоmi Redmi 10c», та ідентифікований експертом як мобільний телефон марки «Xiaоmi Redmi 10», моделі «220333QAG», який був у використанні, станом на 10.06.2023 року могла становити 3600 гривень 00 копійок.

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, 29.08.2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин вчинених кримінальних правопорушень. В ході даного слідчого експерименту ОСОБА_5 вказав на місці події обставини вчинення ним кримінального правопорушення за адресою: місто Миколаїв, перетин вулиць Біла/Крилова, де він, повертаючись з магазину 10.06.2023 року після 15:00 години побачив залишену чоловічу сумку, в якій знаходились мобільний телефон, банківська карта та грошові кошти у сумі 11150 гривень. Вказані речі обвинувачений забрав собі, а чоловічу сумку з документами викинув. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_5 вказав на місці події обставини вчинення ним кримінального правопорушення біля магазину «Продукти» в місті Миколаєві на перетині вулиць Морехідна/Бузніка, де 10.06.2023 року обвинувачений зустрів свого сина ОСОБА_7 з товаришем ОСОБА_13 , яким він віддав банківську карту та попросив придбати за гроші, які на ній перебувають, продукти. Син з товаришем придбали у магазині «Продукти» товари на суму приблизно 400-500 гривень, після чого ОСОБА_5 забрав дану банківську карту назад та викинув її на відстані приблизно 100 метрів до смітника. В середні червня 2023 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_14 мобільний телефон потерпілого, щоб він його продав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

За змістом ст. 337 ЦК України особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Визначаючи чи призвели вчинені обвинуваченим дії до вчинення крадіжки чужого майна, а не привласнення знахідки, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 06.03.2014, справа № 5-2кс14, згідно якої ч. 1 ст. 185 КК України містить обов`язкові ознаки складу злочину, які виокремлюють (ідентифікують) фактично вчинені дії як крадіжку й відрізняють її від діянь, що посягають на інші об`єкти кримінально-правової охорони, або від фактів, які зумовлюють виникнення інших (некримінальних) правовідносин. Визначальною ознакою крадіжки є суб`єктивна сторона цього злочину, тобто психічне ставлення винної особи до вчинюваних нею дій. Така особа розуміє, що заволодіває чужим майном, усвідомлює, що воно належить конкретному власнику і що вона обертає його на свою користь протиправно шляхом таємного викрадення. Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет і об`єктивну сторону цього злочину, зокрема через його зовнішні поведінкові ознаки - місце, час, спосіб та обставини скоєння злочину. Предметом крадіжки завжди є будь-яке чуже майно чи майнові права на нього. Нерідко це майно може знаходитися на відкритій місцевості, у місцях загального користування чи перебувати в іншому доступному місці. Правовий режим такого майна не завжди означає, що воно є нічийним, таким, від якого власник відмовився чи втратив з ним зв`язок.

Про те, що майно, доступ до якого був неутруднений, має власника, що воно тимчасово з якихось причин опинилося поза увагою останнього, що власник фактично не втратив над ним контролю і завжди може його поновити, а також те, що особа, яка виявляє таке майно й заволодіває ним, фактично викрадає його, можуть свідчити такі обставини: індивідуальні відмінні ознаки предмета майна (тип, вид, найменування, особливості тощо), з вигляду яких винна особа в змозі визначити власника майна; конкретна характеристика місця перебування майна на момент його виявлення, яка дає можливість визначити (побачити, виявити) межі приватності місця знаходження майна; зазвичай нетривалий час, упродовж якого у винної особи визріває і реалізується намір заволодіти майном; причини появи майна на місці виявлення, умови та обставини його перебування там, з яких можна визначити ознаки належності майна конкретній особі та простежити її зв`язок з ним.

Про умисел на викрадення майна за аналізованих підстав може свідчити поведінка винної особи під час та після злочину. Навіть якщо ця особа до виявлення майна мала якийсь свій порядок дій, після його виявлення відмовляється від своїх планів, заволодіває майном і зникає з місця події. Спосіб викрадення майна є таємним, одним із різновидів якого є викрадення майна у присутності інших осіб, які, на переконання винної особи, не сприймають його дії як викрадення майна.

Крім цього, згідно правових позицій, викладених у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, від 11.12.2014, справа № 5-23кс14, та постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.07.2019, справа № 761/31918/14-к, врахуванню судом підлягають всі обставини справи, та на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, при обставинах, викладених у даному вироку, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України; своїми умисними діями, які виразилися у викрадені офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, при обставинах, викладених у даному вироку, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357 КК України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ступінь тяжкості вказаних діянь, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та проступку, дані щодо особи обвинуваченого, який неодружений, неповнолітніх дітей не має, має професійно-технічну освіту, не працює. За даними КНП «Миколаївській обласний центр психіатричного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 21.07.2023 року №2959, ОСОБА_5 лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив. На військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває, на військову службу за мобілізацією не призивався. ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів злочинів, будь-яких висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин та кримінальний проступок в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Виправлення засудженого, яке виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності і поваги до положень закону, в тому числі і кримінального, досягається таким впливом на свідомість особи, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєних ОСОБА_5 діянь, які відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінального проступку, сукупність усіх обставин, що характеризують вказані кримінальні правопорушення, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави, згідно ст. 50 КК України.

Запобіжний захід за даним кримінальним провадженням ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/10289-ТВ від 26.07.2023 року у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: оптичний диск CD-R, поміщений до паперового конверту №1 та долучений до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Xiaоmi Redmi 10c», переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , вважати таким, що повернутий за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України, у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/10289-ТВ від 26.07.2023 року у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок.

Речові докази: оптичний диск CD-R, поміщений до паперового конверту №1 та долучений до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Xiaоmi Redmi 10c», переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , вважати таким, що повернутий за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1