Справа № 368/118/24
УХВАЛА

Іменем України

"07" лютого 2024 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000222 від 22.01.2024, за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Клопотання обґрунтовано тим, що 22.01.2024 року до ВП № № 1 Обухівського РУП надійшла письмова заява ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу крадіжки його особистих речей, 19.01.2024 року, близько 22 год., в м. Кагарлик по вул. Незалежності, а саме мобільного телефону «Xiaomi», модель «11Т», барсетки з грошовими коштами в сумі близько 700 грн. та документами.

Дане повідомлення зареєстроване в ЖЄО ВП №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області за № 299 від 22.01.2024 року.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0000222 від 22.01.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05.02.2024 в кімнаті прийому громадян № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області в м. Кагарлик Обухівського району по вул. Я. Мудрого, 13, ОСОБА_7 , на підставі письмової заяви про добровільну видачу, видав мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «11Т», в корпусі сірого кольору, без чохла, без сім-карток всередині, зі слідами зовнішнього пошкодження, а також записку з написом абонентського номеру НОМЕР_1 , ім`я « ОСОБА_8 » та марки мобільного «Мі 11Т», які поміщено до спеціального пакету 2955713. Зі слів ОСОБА_7 даний мобільний телефон залишив йому невідомий чоловік для подальшого проведення його ремонту разом із запискою.

05.02.2024 вказані вище речі визнані речовими доказами, приєднанні до кримінального провадження № 0000222.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

ч. 2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Вилучений в ході огляду місця події в ОСОБА_7 , 05.02.2024, в к. № 7 ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області в м. Кагарлик Обухівського району по вул. Я.Мудрого, 13, мобільний телефон є безпосереднім предметом даного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки повністю співпадає з описом мобільного телефону викраденим у ОСОБА_6 .

Таким чином, досягнення мети арешту майна, передбаченого ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: забезпечення збереження речових доказів, можливо лише за умови їх належного зберігання.

На даний час у слідства є достатні підстави вважати, що вилучений в ході проведеного огляду місця події мобільний телефон є безпосереднім предметом злочину що розслідується, з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, забезпечення збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вилучений в ОСОБА_7 05.02.2024 мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «11Т».

Прокурор та слідча в судовому засіданні клопотання підтримали та просять його задоволити.

Слідчим суддею встановлено слідуюче.

Відповідно до ст.ст. 173 ч.1 КПК України:

- необхідність такого арешту, так як існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину і є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України - зберегли сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України - запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує відповідно до ст.173 ч.2 КПК України :

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна.

Відповідно до ст.173 ч.4 КПК України застосувати спосіб арешту майна у вигляді тимчасового, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на розпорядження та користування майном.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.98, 170 -173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на вилучений у ОСОБА_7 , 05.02.2024, в кімнаті прийому громадян відділення поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області в м. Кагарлик Обухівського району по вул. Я. Мудрого, 13, мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «11Т», в корпусі сірого кольору, без чохла, без сім-карток всередині, зі слідами зовнішнього пошкодження, який поміщено до спеціального пакету 2955713, який належить потерпілому ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , (абонентський номер НОМЕР_2 ).

Зазначений мобільний телефон передати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського РУП ГУНП в Київській області, що знаходиться по вул. Київська, 22, в м. Обухів Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1