ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2712/21 Номер провадження 11-кп/814/833/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

законних представників

неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000398, за апеляційними скаргами прокурора Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_9 - представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_13 , законного представника потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_11 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Харківці Лохвицького району, проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого,визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Частково задоволено цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду в сумі 25000 грн., стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 18792,67 грн та моральну шкоду в сумі 939,63 грн.

Частково задоволено цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_14 ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 завдану моральну шкоду в сумі 250000 грн., стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 37133,81 грн та моральну шкоду в сумі 1856,69 грн.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 30.08.2021, близько 10 год. 00 хв., водій ОСОБА_7 , керуючи легковим автомобілем «VOLKSWAGEN» Passat B4 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по місту Гадяч, по проїзній частині вул. Лохвицької від вул. Дзержинського до вул. Тельмана. Коли він наблизився до магазину «Все для Вас від Шиловича», що по вул. Лохвицькій, 30-В, проїзну частину вул. Лохвицької у цьому місці, на нерегульованому пішохідному переході, в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 Правил дорожнього руху України «Пішохідний перехід», переходили неповнолітні пішоходи ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись з правого боку наліво походу руху автомобіля «VOLKSWAGEN» Passat B4 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 .

За вказаних обставин водій ОСОБА_7 , при перебуванні пішоходів на пішохідному переході, своєчасно не зменшив швидкості керованого ним автомобіля «VOLKSWAGEN» Passat B4 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та не зупинився щоб дати їм дорогу, внаслідок чого вчинив наїзд даним транспортним засобом на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , тим самим допустивши дорожньо-транспортну пригоду.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 згідно висновку судово-медичної експертизи № 180 від 05.11.2021 отримала тілесні ушкодження: поєднана травма: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню, дифузного аксонального пошкодження головного мозку, забитої рани лобної ділянки голови; множинні забиті рани та садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок; посттравматичний синовіїт лівого колінного суглобу, розриви хрестоподібних зв`язок та медіальної колатеральної зв`язки; стороннє тіло кон`юнктивальної порожнини правого ока, які лише у своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення (згідно п.п.2.1.1.а, 2.1.2 та 2.13в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року).

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 згідно висновку судово-медичної експертизи № 173 від 26.10.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки, закритого уламкового перелому середньої третини лівої малогомілкової кістки, закритого перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки, закритого перелому шилоподібного відростка правої ліктьової кістки, які лише у своїй сукупності, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно п.п.2.1.1в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року).

Відповідно до висновків інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/117-21/12055-ІТ від 23.10.2021 та № СЕ-19/117-21/13258-ІТ від 10.11.2021 у діях водія ОСОБА_7 встановлено невідповідності з вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху України (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. У вказаній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі із доповненнями прокурор Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Крім того, новим вироком не скасовувати арешт майна, що був накладений на транспортний засіб моделі «VOLKSWGEN» марки «Passat» із реєстраційним номером НОМЕР_1 . 1996 року випуску, ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.09.2021.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд, призначаючи покарання, не врахував тяжкість кримінального правопорушення та особливих наслідків, що наступили від дій ОСОБА_7 , а саме, що двоє дітей - ОСОБА_14 та ОСОБА_13 внаслідок злочину не можуть нормально розвиватися, вже в молодому віці зазнали значних ушкоджень свого здоров`я, зокрема дівчинка ОСОБА_15 , 2005 р.н, стала інвалідом, її життя після дорожньо-транспортної пригоди наповнене муками. Моральні страждання її батька ОСОБА_11 , також інваліда, складно оцінити в грошовому еквіваленті й є явно більшими, ніж 250 тис. грн., які суд стягнув із обвинуваченого за позовом. Так само є явно більшими моральні страждання матері дитини ОСОБА_16 , ніж та сума, яку суд стягнув з обвинуваченого на її користь за позовом (25 тис. грн.) та безпідставно, застосував до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України.

Вказує, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення (трагічних наслідків, що воно спричинило) підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відсутні.

Крім того зазначає, що тяжкість кримінального правопорушення не відповідає розміру застосованого додаткового покарання до обвинуваченого.

Також вказує, що вироком суду скасовано арешт на автомобіль моделі «VOLKSWАGЕN» марки «Passat» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1996 року випуску, за відсутності клопотань про це та за наявності у справі двох цивільних позовів представників потерпілих, на суму 2 750 000 грн., що очевидно перевищують його ринкову вартість.

У доповненнях до апеляційної скарги прокурор вказує на помилковість визначеної ним загальної суми, що підлягає до стягнення із ОСОБА_7 та зазначає правильну суму 275000 грн., повторно наголошує на явно низькому розмірі визначеної судом компенсації моральної шкоди обом потерпілим та просить зазначити у мотивувальній частині відомості про освіту і сімейний стан обвинуваченого.

Зазначає, що у кримінальному провадженні наявні підстави для забезпечення двох позовів, тому скасування арешту на майно, що перебуває у співвласності обвинуваченого, суперечить вимогам закону.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 представник цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_13 просить змінити вирок суду в частині стягнення з останнього на користь ОСОБА_12 суми моральної шкоди та стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 199 060 грн. 37 коп.

Вказує, що не заперечуючи проти призначеного судом обвинуваченому основного та додаткового покарання, категорично не погоджуюсь із розміром моральної шкоди в сумі 25 000 грн.

Зазначає, що за наслідками ДТП що сталася з вини обвинуваченого, неповнолітній потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Вважає, що суд не врахував у повному обсязі характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав ОСОБА_13 , ступінь тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, обставини спричинення, стан здоров`я потерпілого, його переживання з вчиненого обвинуваченим, справедливість та реальність позовних вимог.

Зокрема, у зв`язку з чисельними отриманими травмами потерпілий у неповнолітньому віці пройшов і дотепер продовжує проходити тривалий період лікування, зокрема знаходиться на «Д»-обліку в Лютенській АЗПСМ з приводу травм з діагнозом: «Закритий уламковий перелом с/З лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий уламковий перелом с/З лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки без зміщення. Закритий перелом шилоподібного відростка правої ліктьової кістки без зміщення. Ушиб ділянки тазу зліва. За час стаціонарного лікування йому була проведена операція - відкрита репозиція, надкістковий металоостеосинтезсистемою LCP уламкового перелому лівої великогомілкової кістки. Гіпсова іммобілізація правого променево-зап`ясткового суглобу. Гіпсову пов`язку правого променево-зап`ясткового суглобу знято рухи в ньому помірно болісні, помірно обмежені. Рухи в лівій гомілці відновлюються, ще болісні.

Вказує, що упродовж тривалого часу, дотепер потерпілий переносить болісні відчуття за наслідками отриманих травм та переживає емоційний стрес, є непрацездатним, не має можливості повноцінно навчатися, його професійна придатність залишається обмеженою.

Також зазначає, що судом безпідставно враховано відшкодування обвинуваченим під час досудового розслідування коштів на лікування потерпілого як підставу для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди. Із наявних у матеріалах справи квитанцій про переказ ОСОБА_7 грошових коштів на картку ОСОБА_12 вбачається, що кошти перераховувались на лікування потерпілого від ДТП, тобто не є компенсацією за моральні страждання.

В апеляційній скарзі законний представник потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_11 просить змінити вирок суду у частині вирішення цивільного позову та відшкодування моральної шкоди на користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь неповнолітньої ОСОБА_14 - 498 143 (чотириста дев`яносто вісім тисяч сто сорок три) гривні 31 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Група «ТАС», на користь неповнолітньої ОСОБА_14 1 856 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень 69 коп. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У іншій частині вирок залишити без змін.

Вказує, що судом значно занижений розмір відшкодування моральної шкоди на користь неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 .

Вказує, що кримінальним правопорушенням неповнолітній доньці ОСОБА_14 було завдано моральної шкоди, яку оцінюють в 500 000 гривень.

Зазначає, що задовольняючи цивільний позов, суд не врахував, що ОСОБА_14 завдано значної моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях, завданих внаслідок отриманих травм, подальшого тривалого лікування та реабілітації. Дитина була доставлена до лікувального закладу у вкрай тяжкому стані. 14 днів перебувала в комі II ступеня і лікарі не надавали жодних надій на вихід з цього стану. Після виходу з стану коми і до теперішнього часу спостерігається часткова амнезія. Півтора місяці донька лікувалася стаціонарно у КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради». Зважаючи на численні тілесні ушкодження, які кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення та докладно описані у висновку судової медичної експертизи № 180 від 05 листопада 2021 року, дитина відчувала сильний біль, невимовні фізичні страждання. Втратилися звичні функції, дитина у юному віці перенесла кілька операційних втручань, була прикута до ліжка.

Зазначає, що отримані в ДТП травми позбавили можливості самостійно себе обслуговувати, навчатися, вирішувати поточні справи, спілкуватися з оточуючими та однолітками, що призводить до глибоких моральних страждань. Дитина замкнулася та перебуває у пригніченому стані, лікарі рекомендують нагляд психолога. У даний час виникли проблеми із неврологічним станом дитини. Лікарями рекомендовано постійний нагляд, обстеження та лікування.

Вказує, що в період лікування від спричинених травм та до теперішнього часу донька відчуває біль, виникли порушення сну, постійні головні болі, супроводжується постійний фізичний біль, приймаються ліки. Дитина постійно оглядається лікарями. В даний час вона не в повній мірі може читати та писати, самостійно майже не пересувається, хоча через біль намагається це робити, постійно потребує сторонньої допомоги. За станом здоров`я не могла приймати участь у слідчих діях та у судовому засіданні. Безумовно, що ДТП змінила ритм та спосіб життя неповнолітньої дитини назавжди.

Крім того зазначає, що дитина визнана інвалідом, про що маються докази в матеріалах справи і які не врахував суд при ухваленні рішення щодо відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_14 .

Вказує, що вони, як батьки витрачають значні моральні та матеріальні зусилля для якнайскорішого одужання дитини, хоча він, також, є інвалідом 2 групи. Протягом перебування у лікарні він постійно перебував поряд, доглядав та опікувався донькою. В даний час всі зусилля спрямовані виключно на її лікування та реабілітацію.

Крім того зазначає, що враховуючи розмір страхового відшкодування, що має бути сплачений позивачу ОСОБА_14 відповідачем 2 ПрАТ «Страхова Група «ТАС» становить 37 133,81 гривень, тому розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_14 становить 5% від вказаної суми, а саме 1 856, 69 гривень (37 133,81 грн. х 5%).

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор, представники-адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представники неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити. Обвинувачений та його захисник заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за викладених у вироку обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в судовому засіданні не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються з огляду на регламентовані у ч. 2 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України правила.

За встановлених та викладених у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційних скарг представників потерпілих та прокурора, в частині вирішення цивільних позовів і визначення розміру моральної компенсації, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , колегія суддів враховує таке.

В межах даного кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_14 подано до суду цивільний позов про стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 37122,81 грн., із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в сумі 498143,31 грн., із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в сумі 1856,69 грн., із ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_11 солідарно понесені судові витрати.

Також неповнолітнім потерпілим ОСОБА_13 та його представниками в його інтересах адвокатом ОСОБА_9 і представником потерпілого ОСОБА_12 подано цивільний позов про стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_13 майнову шкоду в сумі 18792,67 грн., з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 199060,37 грн., з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 939,63 коп.

Вироком суду такі цивільні вимоги були задоволені частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 завдану моральну шкоду в сумі 25000 грн.; стягнути із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 18792 грн. 67 коп. та моральну шкоду в сумі 939 грн. 63 коп.

Також судом ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 завдану моральну шкоду в сум 250000 грн.; стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 37133 грн. 81 коп. та моральну шкоду в сумі 1856 грн. 69 коп.

При цьому, як слідує зі змісту вироку, визначаючи суму моральної компенсації для потерпілих в указаному розмірі, суд першої інстанції врахував характер та обсяг страждань, яких зазнали потерпілі, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках. Додатково суд врахував те, що обвинувачений частково сплатив моральну шкоду, а саме ОСОБА_13 17000 грн., а потерпілій ОСОБА_14 33000 грн. Інших мотивів на стягнення визначених судом розмірів моральної шкоди у вироку не наведено.

Однак, колегія суддів з такими висновками погодитися не може.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На переконання колегії суддів, визначений судом розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_14 моральної шкоди в сумі 250000,00 гривень не відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості і є явно заниженим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував того, що через дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_14 було спричинено тяжке тілесне ушкодження - поєднана травма: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню, дифузного аксонального пошкодження головного мозку, забитої рани лобної ділянки голови; множинні забиті рани та садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок; посттравматичний синовіїт лівого колінного суглобу, розриви хрестоподібних зв`язок та медіальної колатеральної зв`язки; стороннє тіло кон`юнктивальної порожнини правого ока, що призвело до фізичних страждань, завданих внаслідок отриманих травм, подальшого тривалого лікування та реабілітації. ОСОБА_14 була доставлена до лікувального закладу у вкрай тяжкому стані. 14 днів перебувала в комі II ступеня. Після виходу зі стану коми і до теперішнього часу спостерігається часткова амнезія. Півтора місяці потерпіла лікувалася стаціонарно у КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради». Зважаючи на численні тілесні ушкодження, які кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення та докладно описані у висновку судової медичної експертизи № 180 від 05 листопада 2021 року. Потерпіла відчувала сильний біль, фізичні страждання,у юному віці перенесла кілька операційних втручань, була прикута до ліжка.

Отримані в ДТП травми позбавили ОСОБА_14 можливості самостійно себе обслуговувати, навчатися, вирішувати поточні справи, спілкуватися з оточуючими та однолітками. Потерпіла замкнулася та перебуває у пригніченому стані, наявна рекомендація лікарів - нагляд психолога. Також виникли проблеми із неврологічним станом ОСОБА_14 . Лікарями рекомендовано постійний нагляд, обстеження та лікування.

В період лікування від спричинених травм та до теперішнього часу потерпіла відчуває біль, виникли порушення сну, постійні головні болі, супроводжується постійний фізичний біль. В даний час вона не в повній мірі може читати та писати, самостійно майже не пересувається, хоча через біль намагається це робити, постійно потребує сторонньої допомоги. За станом здоров`я не могла приймати участь у слідчих діях та у судовому засіданні.

ДТП змінила ритм та спосіб життя неповнолітньої потерпілої назавжди.

З огляду на викладене, оцінюючи в сукупності всі обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної компенсації та мають для цього істотне значення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_14 498143 грн. 31 коп., як про це було заявлено у цивільному позові.

Крім того, є слушними доводи захисника про безпідставне стягнення на користь законного представника моральної шкоди з ПАТ «Страхова Група «ТАС», позаяк такі вимоги не були заявлені. Натомість у цивільному позові законний представник просив стягнути моральну шкоду із зазначеного Товариства на користь потерпілої ОСОБА_14 , а тому у цій частині вирок також необхідно змінити, скасувавши вказівку суду на стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_11 моральну шкоду та стягнути цю шкоду на користь потерпілої.

Також колегія суддів вважає, що визначений судом розмір відшкодування потерпілому ОСОБА_13 моральної шкоди в сумі 25000,00 гривень не відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості і є явно заниженим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував того, що через дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_13 було спричинено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки, закритого уламкового перелому середньої третини лівої малогомілкової кістки, закритого перелому дистального метаепіфізу правої променевої кістки, закритого перелому шилоподібного відростка правої ліктьової кістки, що призвело до фізичних страждань, завданих внаслідок отриманих травм, подальшого тривалого лікування та реабілітації.

Судом не враховано, що у зв`язку з чисельними отриманими травмами потерпілий у неповнолітньому віці пройшов і дотепер продовжує проходити тривалий період лікування, зокрема знаходиться на «Д» - обліку в Лютеньській АЗПСМ з приводу травм, з діагнозом; «Закритий уламковий перелом с/3 ліво: великогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий уламковий перелом с/3 лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий перелом дистального метаепіфізу правої променевої кістки без зміщення. Закритий перелом шилоподібного відростка правої ліктьової кістки без зміщення Ушиб ділянки тазу зліва. За час стаціонарного лікування йому була проведена операція - відкрита репозиція, надкістковий металоостеосинтезсистемою LСР уламкового перелому лівої великогомілкової кістки. Гіпсова іммобілізація правого променево-зап`ясткового суглобу. Гіпсову пов`язку правого променево-зап`ясткового суглобу було знято, проте рухи в ньому помірно болісні, помірно обмежені. Рухи в лівій гомілці відновлюються, ще болісні. Таким чином, упродовж тривалого часу, дотепер потерпілий переносить болісні відчуття за наслідками отриманих травм та переживає емоційний стрес, є непрацездатним, не має можливості повноцінно навчатися, його професійна придатність залишається обмеженою.

З огляду на викладене, оцінюючи в сукупності всі обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної компенсації та мають для цього істотне значення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_13 до 100 000 грн.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції помилково стягнув моральну шкоду із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 , позаяк такі вимоги у цивільному позові не були заявлені. Як вбачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, давав аналіз моральним стражданням неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 у цивільному позові за підписом потерпілого ОСОБА_13 та його представників ОСОБА_12 і ОСОБА_9 , де була висунута вимога про стягнення з ОСОБА_7 моральну шкоду саме на користь ОСОБА_13 , а не його законного представника, тому у цій частині вирок також підлягає зміні.

Судом першої інстанції неправильно було враховано факт того що обвинуваченим ОСОБА_7 було перераховано ОСОБА_13 17000 грн. та потерпілій ОСОБА_14 33000 грн., як такий, що впливає на розмір відшкодувань, що підлягають стягненню. Відповідно до наданих суду квитанцій ОСОБА_7 перераховував ОСОБА_17 та ОСОБА_11 кошти як допомогу на лікування потерпілим від ДТП, а не як відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в порядку п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, у зв`язку з необхідністю збільшення суми моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що на момент вчинення кримінального правопорушення 30.08.2021 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWАGЕN» марки «Passat» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1996 року випуску була застрахована в ПАТ «Страхова Група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1067188.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли делікті відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдавав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України № 1961-IV).

Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2020 року (справа № 489/2170/17).

Таким чином, з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWАGЕN» марки «Passat» із реєстраційним номером НОМЕР_1 була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_7 та пішоходів ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , то обов`язок з виплати потерпілому матеріального відшкодування повинен нести страховик ПАТ «Страхова Група «ТАС» в межах ліміту страхового відшкодування.

Судом правильно визначено розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП потерпілій ОСОБА_14 в сумі 1856 грн. 69 коп., яка зазнала ушкодження здоров`я, проте неправильно стягнуто її з Товариства на користь законного представника.

У зв`язку із цим рішення суду першої інстанції про необхідність стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС» моральної шкоди на користь ОСОБА_11 є неправильним і в цій частині підлягає скасуванню та ухваленню рішення про стягнення цього відшкодування на користь ОСОБА_14 .

Доводи прокурора про м`якість призначеного покарання, суд апеляційної вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання не буде достатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність незнятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, є пенсіонером, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Прокурор у мотивах своєї апеляційної скарги зазначає про безпідставне застосування положень ст.75 КК України через недостатність врахування тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим. також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.

Як вбачається із кримінального провадження, ОСОБА_7 не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП, він є особою похилого віку, на момент події йому виповнилося 71 рік, вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав вину повністю, розкаявся, допомагав фінансово батькам потерпілих, перераховуючи кошти на лікування дітей, за місцем проживання характеризується позитивно. Обґрунтовуючи свій висновок про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання, суд першої інстанції правильно врахував думку представників потерпілих, які не наполягали на ізоляції обвинуваченого від суспільства та вважали можливим досягнення мети покарання шляхом застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Тому висновок суду про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням є правильним. Також колегія суддів враховуючи особу обвинуваченого та наслідки кримінального правопорушення вважає правильним розмір додаткового покарання, визначений судом та підстав для призначення більш суворого додаткового покарання не вбачає.

Є безпідставними вимоги прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині накладення арешту на автомобіль «VOLKSWАGЕN» марки «Passat» із реєстраційним номером НОМЕР_1 через важливість гарантій забезпечення позовних вимог потерпілих.

Відповідно до ст.170 КПК України арешт накладається на майно особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вказаний автомобіль належить ОСОБА_18 , яка у даному провадженні не визнана цивільним відповідачем, підстав для накладення арешту на транспортний засіб колегія суддів не вбачає.

Інші доводи прокурора не є істотними в розумінні Глави 31 КПК та апеляційним судом не переглядаються.

З огляду на викладене, апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_11 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_6 із змінами, та адвоката ОСОБА_9 - представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_13 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів змінити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь неповнолітньої ОСОБА_14 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 498 143 (чотириста дев`яносто вісім тисяч) грн. 31 коп.

Стягнути із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_14 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1856 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 100 000 (сто тисяч) грн.

Вирок в частині стягнення моральної шкоди із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_11 та в частині стягнення моральної шкоди із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 скасувати.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4