Дата документу 12.02.2024 Справа № 337/5404/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/5404/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/410/24 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 12 лютого 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

Приблизно о 14:00 годині 22.08.2023, ОСОБА_10 , перебуваючи на ділянці місцевості, розташованій між будинками № 5 та № 7 по вул. Ентузіастів в м. Запоріжжя, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , здійснив два виприскування рідини сльозогінної та дратівливої дії з газового балончику для самозахисту «Перець-16» в обличчя останньої, внаслідок чого спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме хімічний опік слизової очей та шкіри обличчя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно письмової заяви обвинуваченого ОСОБА_10 складеної в присутності захисника - адвоката ОСОБА_8 він беззаперечно визнає свою винуватість у вказаному кримінальному правопорушенні, згоден і не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.

Відповідно до ст.381, 382 КПК України за клопотанням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_11 суд розглянув зазначене кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року:

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування доводів зазначає, що санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу розміром до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або до 200 годин громадських робіт або до одного року виправних робіт.

Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто мінімальний розмір штрафу становить 510 гривень.

Місцевим судом вищезазначені вимоги закону було порушено, оскільки призначене обвинуваченому покарання у вигляді штрафу розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є більш суворим покаранням, аніж передбачено санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити апеляційні вимоги.

Захисник у судовому засіданні не заперечував стосовно доводів та вимог апеляційної скарги прокурора.

Потерпіла заперечувала проти доводів скарги прокурора, зазначивши, що обвинувачений обійшовся з нею суворо, потім навіть погрожував, провила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений, будучи належним чином сповіщений про апеляційний розгляд, клопотань про особисту участь не заявляв, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності обвинуваченого, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в обсязі, визначеному в порядку ч.2 ст.382 КПК України. Ці обставини учасниками провадження не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, згідно загальним засадам призначення покарання, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Санкцією частини 1 статті 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на вид та розмір покарання, яке може бути призначено особі, у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Однак, судом першої інстанції в порушення вимог Особливої частини кримінального кодексу України, а саме ч.1 ст.125 КК України, було застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, оскільки ОСОБА_10 було призначено більш суворе покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, яке не передбачено санкцією цієї статті.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.

Згідно із ч.4 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальності.

Статтею 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальності, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, оскаржуваний вирок не може залишатися в силі в частині призначеного покарання.

З урахуванням неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_10 за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, необхідно призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Отже, враховуючи, що в даному випадку суд апеляційної інстанції не вирішує питання, якими би погіршувалося правове становище обвинуваченого, тому на підставі положень п.4 ч.1 ст.408 КПК України, оскаржуваний вирок підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст.125 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4