Справа № 463/1195/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/463/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 1143, 75 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 13.02.2023 о 16 год. 40 хв., перебуваючи неподалік гаражів та будинку АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_9 наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в ділянку голови, внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю, після чого ОСОБА_6 наніс потерпілому ще делька ударів правою ногою в ділянку голови. Нанесеними ударами обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_10 синці на чолі зліва, у скронево-тімяній ділянці, садна на чолі, на лівій вушній раковині, що відноситься до легкого ступеня тяжкості.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині стягнення моральної шкоди 30 000 грн., зокрема зменшити розмір моральної шкоди у користь потерпілого до 5000 грн.

Вважає, що сума стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. є завищеною та нічим не обґрунтованою.

Звертає увагу на те, що суд не врахував того, що він вчинив лише кримінальний проступок, а тілесні ушкодження потерпілого віднесені до легкого ступеня тяжкості. Також судом не враховано, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активну участь під час досудового розслідування.

На апеляційну скаргу представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 подала заперечення, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити, а оскаржуваний вирок залишити без змін. Також просить стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в Львівському апеляційному суді в розмірі 3000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора та потерпілого, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Що стосується тверджень обвинуваченого про невмотивованість рішення місцевого суду про стягнення на користь потерпілого 30 000 грн моральної шкоди та доводів його скарги про зменшення суми моральної шкоди до 5 000 грн, то вони є безпідставними.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Також ст. 129 КПК передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у її душевних стражданнях через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Як убачається з матеріалів провадження, потерпілий заявив цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого, суд першої інстанції врахував: характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, а також особа обвинуваченого, та дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь потерпілого 30 000 грн моральної шкоди, навівши докладні мотиви свого рішення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд також урахував вимоги розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що він щиро розкаявся, позитивно характеризується, та вчинене ним правопорушення є кримінальним проступком, то такі обставини враховані судом при призначенні покарання.

Щодо стосується клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в Львівському апеляційному суді в розмірі 3000 грн., то слід зазначити наступне.

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду в справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, 379/1418/18, та в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16 обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

У справі, яка переглядається, апеляційний суд встановив, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 подала договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг з їх детальним описом, акт прийому-передачі наданих послуг.

Проте представник потерпілого не надала суду документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді