Справа № 496/3475/23
Провадження № 1-кп/496/502/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області кримінальне провадження № 0000103 від 13.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатове Одеського району Одеської області, українця, громадянина України, водія ТОВ «Вересень ПРО», одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 13.01.2023 року близько 17 годині 10 хвилин керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 21144" р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги «Об?їзд міста Одеса» в с. Усатове, Одеського району, Одеської області в напрямку автодороги «Київ-Одеса» та під`їжджав до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаком 5.38.1, 5.38.2, а також дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), де організовано двосторонній рух, по дві смуги для руху в обох напрямках. Здійснюючи рух зі швидкістю 62 км/год на ділянці 14 км + 400 м. у темну пору доби, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу водій ОСОБА_6 , діючи у порушення вимог п.п. 1.5.; 2.3. (б); 12.3; 18.1 ПДР України, відповідно до яких:

п. 1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`я громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди.»

п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», вкрай уважним не був, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагував на її зміну, у вигляді появи на нерегульованому пішохідному переході пішохода, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість спостерігати попереду себе нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками і розміткою, а також пішохода на ньому, не вжив своєчасно заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_8 1952 р.н, який перетинав проїзну частину по вказаному переходу з права наліво відносно руху автомобіля "ВАЗ 21144" р.н. НОМЕР_1 , продовжив рух, виїхав на пішохідний перехід, де у межах дорожньої розмітки «зебра» передньою частиною кузова керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження, у вигляді травми голови: забійної рани голови; масивних ділянок осаднення голови; крововиливу в м`які тканини голови; кільцеподібного перелому кісток основи черепу; крововиливу під м`яку мозкову оболонку великих півкуль головного мозку, стовбуру головного мозку з переходом на спинний мозок; закритої травми тулуба: переломів 8.9,10-го лівих ребер по середньоключичній лінії; переломів 5-10-го правих ребер по середньоключичній лінії; розриву зв?язкового апарату хребта та міжхребцевого диска поміж 8-м та 9-м хребцями грудного відділу, з краєвим переломом переднього верхнього краю 9-го хребця; перелому остистого відростку 8-го хребця грудного відділу; забою легень з крововиливами біля їх коренів; крововиливу в зв?язковий апарат печінки; розриву селезінки; крововиливів в ділянках судинних ніжок обох нирок; травми кінцівок: садна та забійної рани в ділянці правого колінного суглоба; два садна в ділянці лівого колінного суглоба; карманоподібному відшаруванню м?яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу по зовнішній поверхні; крововиливу в м?які тканини лівого стегна по задній поверхні, крововиливу в м?яких тканинах лівої гомілки; крововиливу в м?які тканини правого стегна по передньо-зовнішній поверхні; краєвого перелому правої малогомілкової кістки в ділянці її головки; перелому лівої стегнової та лівої малогомілкової кісток.

Смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок в умовах ДТП.

Допущені водієм ОСОБА_10 порушення вимог 1.5.; 2.3. (6); 12.3, 18.1 «Правил дорожнього руху» України знаходяться у прямому причино - наслідковому зв?язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі пішохода ОСОБА_9 1952 р.н.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений, ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та встановлені при судовому розгляді, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, зазначив, що жалкує про вчинене та виплатив усю майнову шкоду потерпілому, допомагав фінансово потерпілим. Щодо обставин події доповнив, що був темний зимовий вечір, зустрічний транспорт засвітив йому очі, зниження швидкості не допомогла, через неуважність не побачив потерпілого. У вчиненому розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, вчинення ОСОБА_6 вищевказаного злочину також підтверджується зазначеними в обвинувальному акті та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , який повідомив, що про ДТП, в якому загинув його батько, йому повідомив по телефону співробітник батька. Претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має, не наполягає на покаранні, пов`язаного з позбавленням волі;

- висновком судово-медичної експертизи трупа № 167 від 13.01.2023 року;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000067 від 13.01.2023 року, згідно якого ОСОБА_6 перебував у тверезому стані (а.с. 53).

Крім іншого, в судовому засіданні було досліджено характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого, а саме: довідку з КНП Усатівської сільської ради «Усатівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 18.04.2023 року про знаходження ОСОБА_6 на «Д» обліку з діагнозом ГХС, ОСОБА_6 має посвідчення волонтера, характеристику БО «Литовсько-Українського благодійного фонду «Підтримка» від 13.03.2023 року, характерству з місця роботи ТОВ «ВЕРЕСЕНЬАГРОПРО» від 11.03.2023 року, де ОСОБА_6 працює трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва, характеристику з попереднього місця працевлаштування ОСОБА_6 - ТОВ «Каспер трейд» від 10.03.2023 року, характеристику з місця проживання (а.с. 58, 59, 60, 61, 62. 63).

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

За наслідками дослідження доказів та розгляду кримінального провадження, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 передбачені ст. 66 КК України, являються - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 передбачені ст. 67 КК України не встановлені.

Обвинувачений раніше не судимий, вчинив необережний злочин, одружений, добровільно відшкодував потерпілому завданий збиток, що підтверджується поясненнями ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні, який матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується як доброзичлива, ввічлива людина, скарг та заяв від жителів до сільської ради не надходило. За місцем роботи характеризується як вкрай відповідальна людина, порушень ПДР України не допускав.

Представник потерпілого у судових дебатах просив не призначати ОСОБА_6 покарання пов`язане з позбавленням волі.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, а також те, що ОСОБА_6 , раніше до кримінальної відповідальності та адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, з урахуванням особи ОСОБА_6 , позиції потерпілого, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності із ст. 75 КК України, одночасно поклавши на нього обов`язки, які передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про доцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз становлять 14 816,76 грн., та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.

Цивільний позов не заявлявся.

Речових докази підлягають поверненню за належністю.

Керуючись ст. ст. 331, 349, 371-373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, ч. 2 ст. 286 КК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, а саме на проведення судових експертиз у сумі 14 816,76 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2023 року по справі № 947/2252/23, провадження № 1-кс/947/747/23 у вигляді арешту на автомобіль «ВАЗ 21144» р.н. НОМЕР_2 - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 21144» р.н. НОМЕР_2 вважати повернутим ОСОБА_6 .

Речовий доказ: оптичний диск ALERUS із відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1