Справа № 357/587/24
У Х В А Л А

09 лютого 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Біла Церква клопотання слідчого віддідення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського відділу РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Соколівка, Київської області, громадянки України, із професійно-технічною освітою, не заміжню, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимої, запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрювана ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий віддідення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського відділу РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Білоцерківської обласної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Білоцерківського відділу РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.01.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що Указом Президента України № 64/2022від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Проте, 07 січня 2024 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де з останнім розпивали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, з правого внутрішнього карману куртки потерпілого, яка знаходилась в коридорі вказаної квартири, викрала грошові кошти в сумі 510 гривень, які належні потерпілому ОСОБА_6 ..

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 510 гривень.

Таким чином, встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, 07 січня 2024 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебувала в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де з останнім розпивали алкогольні напої.

В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, з правого внутрішнього карману куртки потерпілого, яка знаходилась в коридорі вказаної квартири, викрала грошові кошти в сумі 510 гривень, між купюрами яких знаходилась банківська картка АТ «КредоБанк» № НОМЕР_1 на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , якою ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання коштів, які знаходились на рахунку потерпілого заволоділа його банківською карткою АТ «КредоБанк».

Згідно з п. 1.27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Таким чином, емітовані банківські картки АТ «КредоБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та ст. 200 Кримінального кодексу України є офіційним документом.

Таким чином, встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у викрадені офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

В подальшому, реалізуючи свій протиправний умисел на заволодіння коштами, які знаходяться на платіжній картці № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «КРЕДОБАНК», яка видана на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , маючи при собі вищевказану платіжну карту, бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку № НОМЕР_2 у власних цілях, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою доведення до кінця свого протиправного умислу, близько 17 години 00 хвилин 07.01.2024 року здійснила зняття грошових коштів з банківської платіжної картки АТ «КРЕДОБАНК» з реквізитами по основному рахунку № НОМЕР_2 , з банкомату, що розташований по вул. Некрасова 46 в м. Біла Церква Київської області в сумі 6 500 гривень.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 6500 гривень.

26.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Необхідність застосування зазначеного запобіжного заходу вмотивована в клопотанні тим, що у органів досудового розслідування є обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, а також, існуванням ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вказане, орган досудового розслідування вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання, просила застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_5 зазначила, що вчиняла інкриміновані кримінальні правопорушення. Не заперечувала проти обрання їй запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

26.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлена про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваній ОСОБА_5 вручене о 16 год. 30 хв. 08.02.2024 року.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами, а саме: заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого від 09.01.2024 року в якому потерпілий вказує, що 07.01.2024 перебував за місцем постійного проживання та в гості запросив свою знайому на ім`я ОСОБА_7 , з якою я познайомився в АДРЕСА_3 та з того вони товаришували, відпочивали, час від часу ходили по магазинам та він довіряв даній жінці і при ній дуже багато раз знімав кошти застосовуючи пароль до картки, який ОСОБА_7 бачила та вони разом сиділи випивали та обідали. Через деякий час до потерпілого зателефонував товариш ОСОБА_8 , який запропонував випити та він запросив його до свого до місця проживання де вже перебувала ОСОБА_7 і вони разом почали випивати так і товариш познайомився з ОСОБА_7 . Через деякий час він із ОСОБА_9 вийшли на балкон покурити, а ОСОБА_7 залишилася за столом. Через хвилин 15-20 вони зайшли до квартири, а ОСОБА_7 стояла вже одягнена біля вхідних дверей, та повідомила, що їй вже пора йти до місця проживання і якщо що вона вечором ще зайде, а вони з товаришем сіли до столу та продовжили вживати. Близько 18 години потерпілий разом з товаришем вирішили піти до магазину «АБТ», що по вул. Некрасова (Зенітного полку) та зайшовши до магазину, вибрали необхідні товари підійшли до каси, та коли прийшов час розраховуватись за товар, ОСОБА_6 хотів дістати картку, але виявив її відсутність а також виявив відсутність грошових коштів в розмірі 510 гривень, які поклав напередодні разом з карткою. Після чого повідомив це своєму товаришу, який сказав, що може розрахуватися за нього тому вони так і вчинили. Повертаючись до місця проживання товариш запропонував заблокувати відразу картку для уникнення різних ситуацій але потерпілий його не послухав. Прийшовши додому та взявши мобільний телефон, який був в сина побачив смс повідомлення з мобільного банку про те, що з рахунку знято 6500 гривень. Після чого відразу зателефонував до поліції і розповів всю ситуацію. Потерпілий впевнено може сказати, що дану крадіжку вчинила знайома ОСОБА_7 , оскільки тільки вона знала про картку і знала від неї пароль, а також перебувала з ними 07.01.2024 також ОСОБА_7 має номер мобільного телефону - НОМЕР_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який підтвердив слова потерпілого; випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_6 з «Кредо Банку»; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 , який впізнає знайому ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ; протоколом отримання предметів від 08.01.2024 від ОСОБА_5 , яка надає картку «Кредо Банку» № НОМЕР_1 належну ОСОБА_6 ; протоколом огляду предметів від 08.01.2024, а саме банківської картки «Кредо Банку № НОМЕР_1 ».

Обговорюючи питання наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є цілком ймовірним.

Так, ОСОБА_5 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, відбувала покарання у виді арешту строком 2 місяці в Київському СІЗО №13 протягом двох місяців та звільнилася 26 травня 2023 року.

Крім цього, ОСОБА_5 , не має постійного джерела доходів і як наслідок засобів для задоволення побутових потреб. Проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у підозрюваної ОСОБА_5 наявні передумови для вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, незважаючи на притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову підозрюється у вчиненні трьох епізодів умисних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчиняти інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для запобігання даного ризику вважає достатнім застосувати до підозрюваної найбільш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання.

Вирішуючи питання про строк, на який необхідно обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, необхідно виходити з положень ч. 4 ст. 219 КПК України, якою передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Враховуючи, що 26.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, а також те, що строк досудового розслідування закінчується 26.03.2024 року, то запобіжний захід підлягає застосуванню в межах строку досудового розслідування.

Таким чином, клопотання органу досудового розслідування є обґрунтованим, доводи слідчого знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 177, 179,193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського відділу РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.03.2024 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, зокрема:

1.прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю ( слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження);

2. не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Повідомити ОСОБА_5 про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що у разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_5 обов`язків покласти на слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, якщо справа перебуває у провадженні суду - на прокурора.

Ухвала діє до 26.03.2024 року.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1