КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 02.11.2023, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно

____________________________________________________________________________________

Справа № 761/33577/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6145/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень.

Апелянт звертав увагу на неналежність та недопустимість протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, які, всупереч вимог ст.ст. 104, 252 КПК України, фіксують не відомості, отримані в результаті відповідних слідчих дій, а містять їх суб`єктивну оцінку оперативним працівником, а також не відтворюють послідовності всіх дій, які б дозволяти встановити механізм кримінального правопорушення, зокрема відомості у протоколі від 21.02.2023 № 5/6/3/1-3312 про застосування заходів аудіо-, відео контролю, в якому зафіксовані події 20.02.2023, та протоколі добровільної видачі ОСОБА_11 психотропної речовини від 20.02.2023 містять значний розрив у часі (з 14 год. 54 хв. по 17 год. 42 хв.), протягом яких фіксація подій не здійснювалася.

Крім того, протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, в яких зафіксовані події 16.02.2023 та 17.02.2023, складені з порушенням строку, визначеного ч. 3 ст. 252 КПК України, оскільки датовані 21.02.2023.

Захисник вказував на наявність розбіжностей між результатами експрес-тесту добровільно виданої ОСОБА_11 речовини, яку йому нібито передав підозрюваний, та речовини, яку направлено для подальшої експертизи.

У доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні докази, які підтверджують залучення до вчинення злочину ОСОБА_11 саме підозрюваним, а опис обставин, викладених у повідомленні про підозру, свідчить про те, що спочатку ОСОБА_11 приєднався до вчинення злочину та потім завдяки своїм активним діям залучив до участі у злочині ОСОБА_6 , що явно вказує на наявність ознак провокації.

Апелянт зазначав про недотримання стороною обвинувачення вимог ст. 214 КПК України під час реєстрації кримінального провадження, зокрема, як убачається із рапорту оперативного працівника, виявлено не ознаки вчинення кримінального правопорушення, а обставини, що свідчать про його планування, а відтак, і кримінальне провадження розпочате з попередньою кваліфікацію як готування до злочину.

На думку захисника, на факт провокації вказує відсутність у доданих до клопотання слідчого матеріалах доказів, зібраних у період від внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (27.10.2022) до середини лютого 2023 року, а також відсутність відомостей про попередню злочинну діяльність підозрюваного, наявність якої зумовила необхідність проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчим суддею залишено поза увагою фактичну відсутність реального об`єкту посягання.

Також слідчий суддя не пересвідчився в доведеності продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не взяв до уваги відомості про особу підозрюваного.

ОСОБА_6 одружений, виховує чотирьох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, має постійне місце проживання у місті Києві, є пенсіонером органів внутрішніх справ, характеризується позитивно, по службі неодноразово відзначався та заохочувався, має проблеми зі станом здоров`я, є інвалідом 2 групи, з початку збройної агресії проти України добровільно вступив до лав Збройних сил України.

Стороною обвинувачення обґрунтовано наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду лише тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому, слідчим суддею не враховано те, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 68 КК України, максимальне покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не може становити понад 8 років позбавлення волі.

Твердження прокурора про наявність намірів підозрюваного виїхати за межі України не підтвердженні жодними доказами.

Також безпідставними є посилання на те, що ОСОБА_6 є колишнім поліцейським, оскільки останній був незаконно звільнений з органів Національної поліції, після чого поновлений за рішенням суду на незначний проміжок часу, під час якого направлений до Херсонської області, яка жодним чином не пов`язана з місцем вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Інші ризики, зазначені у клопотання слідчого, не доведені жодними конкретними обставинами чи доказами, викладені абстрактно та носять характер припущень.

Слідчим суддею не розглянуто можливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, та доцільності визначення підозрюваного розміру застави.

Органом досудового розслідування належним чином не доведено наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під варто.

Зокрема, на думку апелянта, безпідставним є посилання на необхідність закінчення ряду експертиз, призначених в березні 2023 року, тобто які тривають з порушенням термінів, визначених абзацом п`ятим п. 14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень в системі Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ Служби безпеки України від 29.05.2015 № 371, або призначених у липні 2023 року, що стосуються об`єктів, вилучених з житла та автомобіля підозрюваного 02.03.2023, а саме, телефону, комп`ютерної техніки, фрагментів паперу, згідно протоколу обшуку.

Прокурором під час розгляду клопотання не надано слідчому судді підтверджень продовження строку досудового розслідування.

Апелянт вказував на наявність позапроцесуального тиску на підозрюваного, а саме ОСОБА_6 з 02.03.2023 до 23.05.2023 протиправно утримувався в ВЗДС Служби безпеки України та лише 10.05.2023 в порядку ст. 206 КПК України сторону обвинувачення зобов`язано його перевести до ДУ «Київський слідчий ізолятор». У період перебування в ВЗДС Служби безпеки України органом досудового розслідування проводилися слідчі дії зі ОСОБА_6 без виклику захисників останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, та за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що восени 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по переміщенню через митний кордон України поза митним контролем особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон («4-ММС (4-метилметкатинон)»), в особливо великому розмірі, на територію російської федерації.

З метою реалізації злочинного плану вказані невстановлені особи почали підшуковувати співучасників, про що стало відомо громадянину України ОСОБА_11 , який в той же день повідомив про вищевказане правоохоронні органи України та надалі був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання відомостей про злочини та причетних до їх вчинення осіб.

Продовжуючи готування до вчинення злочину, на початку 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 16.02.2023, невстановлені досудовим розслідуванням особи запропонували громадянину України ОСОБА_6 сприяти вивезенню партії особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4-метилметкатинон)» в особливо великих розмірах через митний кордон України поза митним контролем до російської федерації, на що останній погодився.

Для реалізації злочинного плану, ОСОБА_6 повинен був: зустрітись з ОСОБА_11 та домовитись, за матеріальну винагороду, про час і місце передачі особливо небезпечної психотропної речовини для подальшого переміщення через митний корон України з приховуванням від митного контрою на території російської федерації; передати особливо небезпечну психотропну речовину мефедрону («4- ММС (4-метилметкатинон)») ОСОБА_11 ; отримати від ОСОБА_11 координати місця приховання особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4- метилметкатинон)») в особливо великих розмірах на території російської федерації; передати грошові кошти ОСОБА_11 за організацію переміщення особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4- метилметкатинон)») в особливо великих розмірах на територію російської федерації.

Також органом досудового розслідування встановлено, що 16.02.2023 у період часу з 17:21 по 17:35 та 17.02.2023 у період часу з 15:21 по 15:38, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 в ході спілкування через мобільний додаток «Signal» та під час особистих зустрічей в супермаркеті «Novus» за адресою: м. Київ, проспект Миколи Бажана, 8, домовилися про те, що ОСОБА_6 в обумовлений час передасть ОСОБА_11 особливо небезпечну психотропну речовину мефедрон («4-ММС (4-метилметкатинон)» у розмірі приблизно 10 кг, яку останній за грошову винагороду має перемістити або організувати переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію рф у строк 7-10 днів.

Після цього, 20.02.2023 о 14:49 ОСОБА_11 прибув в обумовлене ОСОБА_6 місце - на автомобільну заправку «ОККО» за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, с. Городище, вул. Городищенська, 1, де на нього вже чекав ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа у транспортному засобі «Порш Каен», д.н.з. НОМЕР_1 .

Надалі, ОСОБА_6 , дотримуючись заходів конспірації, приблизно о 14:53 20.02.2023 дістав з багажного відділення транспортного засобу «Порш Каен», д.н.з. НОМЕР_1 , приховані під ковриком у відсіку запасного колеса, два пакети з психотропною речовиною та передав їх ОСОБА_11 , ввіривши останньому доведення у подальшому злочину до кінця, таким чином вчинивши закінчений замах на контрабанду психотропних речовин в особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб, поза митним контролем.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 59/5 від 27.02.2023, надані на дослідження порошкоподібні речовини у своєму складі містять 4-ММС (4-метилметкатинон); загальна маса нетто наданих на дослідження речовин складала 7992,11 г.; загальна маса 4-ММС, що міститься у порошкоподібних речовинах, складає 6601,33 г.

Відповідно до таблиці І списку № 2 Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», речовина «4-ММС (4- метилметкатинон)» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, 6601,33 г 4-ММС (4-метилметкатинону) є особливо великим розміром.

02.03.2023 близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_6 , з метою реалізації загального злочинного плану, для отримання координат місця приховання психотропної речовини на території російської федерації, прибув на особисту зустріч з ОСОБА_11 у місце за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому був затриманий співробітниками правоохоронного органу.

Крім того, встановлено, що в січні 2023 року (точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на організацію :на території Сумської області контрабанди психотропної речовини, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон в особливо великих розмірах.

Так, переслідуючи мету налагодження контрабанди психотропної речовини, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон в особливо великих розмірах, ОСОБА_6 , діючи умисно, ініціативно, почав підшукувати співучасників із числа мешканців прикордонних районів Сумської області, для залучення їх до безпосереднього переміщення на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 підшукав із мешканців прикордоння Сумської області громадянина України ОСОБА_14 , якому запропонував за грошову винагороду переміщувати через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечну психотропну речовину - мефедрон, в особливо великих розмірах, який повідомив про злочинні наміри та дії ОСОБА_6 співробітників Управління СБ України в Сумській області та в подальшому діяв під їх контролем.

У подальшому, 18.02.2023 у період часу з 14 год. 51 хв. до 14 год. 53 хв. ОСОБА_6 , з метою організації та координації дій ОСОБА_14 , в ході їх спілкування через мобільний додаток «Signal», домовився з ним про особисту зустріч 20.02.2023 року в м. Кролевець Сумської області біля кафе «Моя сім`я», що розташоване на перехресті автотраси Е101 та автошляху Р60.

Так, 20.02.2023 у період часу з 15 год. 25 хв. до 15 год. 38 хв. під час особистої зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в м. Кролевець Сумської області біля кафе «Моя сім`я», що розташоване на перехресті автотраси Е101 та автошляху Р60, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на організацію контрабанди психотропної речовини, тобто переміщення через митний кордон України на ділянці державного кордону України, що розташований на території Сумської області, поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон в особливо великих розмірах, провів інструктаж ОСОБА_14 та довів до останнього свої вимоги та умови щодо виконання ним особисто чи іншими залученими ОСОБА_14 особами, відповідних злочинних дій, а саме: визначив і ату, час, спосіб та місце передачі ОСОБА_14 партії особливо небезпечної психотропної речовини для подальшого її переміщення через митний корон України поза митним контролем на територію російської федерації; визначив вагу особливо небезпечної психотропної речовини та спосіб її упакування; визначив розмір матеріальної винагороди, яку отримає ОСОБА_14 за переміщення на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини, способи оплати, варіанти передачі грошових коштів ОСОБА_14 та період часу, протягом якого ОСОБА_14 повинен буде це здійснити. При цьому, ОСОБА_6 також визначив ОСОБА_14 місце доставки особливо небезпечної психотропної речовини на території російської федерації, надіславши останньому в месенджері «Signal» фото зображення карти з позначенням населеного пункту на території російської федерації, по розташований поблизу з державним кордоном України.

Під час надання настанов та інструкцій ОСОБА_14 , ОСОБА_6 наголосив останньому про узгодження та координацію всіх обумовлених дій з ним особисто, про дотримання заходів конспірації та визначив способи зв`язку з ним.

У подальшому, 21.02.2023 у період часу з 15 год. 29 хв. до 15 год. 32 хв. під час особистої зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в м. Кролевець Сумської області біля кафе «Моя сім`я», що розташоване на перехресті автотраси Е101 та автошляху Р60, ОСОБА_6 дістав з багажного відділення автомобіля «Porsche Cayenne», і р.н. НОМЕР_1 , полімерний пакет чорного кольору, ззовні обклеєний липкою стрічкою та особисто переклав його в багажне відділення автомобіля, на якому прибув ОСОБА_14 , спрямувавши зусилля останнього на доведення у подальшому злочину до кінця, згідно наданих ним раніше настанов та інструкцій, таким чином вчинив всі дії, які вважав за необхідне, тобто вчинив закінчений замах на організацію контрабанди психотропної речовини, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

Цього ж дня в період часу з 15 год 40 хв. до 16 год. 55 хв. ОСОБА_14 в присутності понятих добровільно видав слідчому слідчого відділу УСБУ в Сумській області чорний полімерний пакет, який ззовні обклеєний липкою стрічкою, горловина якого зав`язана вузлом, який він отримав від громадянина України ОСОБА_6 для подальшого переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-23/2604-НЗПРАП від 07.03.2023 Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у складі наданих на дослідження кристалічних речовинах, які містяться в 10 (десяти) пакетах, виявлено 4-ММС (4-метилметкатинон) (мефедрон), що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальна маса наданої на дослідження кристалічної речовини становить 4999,3 г; загальна маса 4-ММС (4-метилметкатинон) в речовині з десяти пакетів становить 3476,6 г., що є особливо великим розміром.

Згідно доданих до клопотання матеріалів, 02.03.2023 о 15 год. 04 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі ч. 1 ст. 208 та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

02.03.2023 о 19 год. 25 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 у вчиненні закінченого замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.03.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 у межах строку досудового розслідування, до 30.04.2023.

06.04.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000036 від 10.02.2023 у вчиненні закінченого замаху на організацію контрабанди психотропної речовини, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України.

Постановою прокурора відділу офісу Генерального прокурора ОСОБА_16 від 14.04.2023 матеріали досудових розслідувань № 0000583 та № 0000036 об`єднано в одне провадження під № 0000583.

Постановою виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_17 від 24.04.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 до 02.06.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.04.2023 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 02.06.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 до п`яти місяців, тобто до 02.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.05.2023 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 28.07.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.07.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 до восьми місяців, тобто до 02.11.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.07.2023 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 22.09.2023.

15.09.2023 старший слідчий в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просила продовжити підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.09.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 02.11.2023, без визначення розміру застави.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, зокрема протоколи допитів свідків, висновки експертиз, протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, та інші долучені до клопотання матеріали, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема, отримати висновки призначених у справі експертиз, отримати матеріали виконаних в порядку ст. 40, 41 КПК України доручень, розсекретити усі матеріали, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, встановити та допитати свідків, провести за участю свідків впізнання підозрюваних та інших осіб, повідомити ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри, та провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітніх дітей, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про неналежність та недопустимість протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, які, на переконання апелянта, не відтворюють послідовність подій та містять лише суб`єктивну оцінку оперативного працівника, а також складені з порушенням визначного ч. 3 ст. 252 КПК України строку, посилання на наявність ознак провокації злочину, та доводи про недотримання вимог ст. 214 КПК України під час реєстрації кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи захисника про недоведеність органом досудового розслідування наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, спростовуються змістом клопотання слідчого, яке містить детальний виклад переліку таких обставин.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 одружений, виховує чотирьох неповнолітніх дітей, є пенсіонером органів внутрішніх справ, позитивно характеризується, має відзнаки та заохочення, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені стороною захисту дану про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею, проте не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не надано підтвердження продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, спростовується матеріалами клопотання, до якого долучено копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.07.2023 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 до восьми місяців, тобто до 02.11.2023 (том 1, а.с. 138).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 з 02.03.2023 до 23.05.2023 протиправно утримувався в ВЗДС Служби безпеки України та лише 10.05.2023 в порядку ст. 206 КПК України сторону обвинувачення зобов`язано його перевести до ДУ "Київський слідчий ізолятор", не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки вказані обставини не є предметом судового розгляду під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.

Натомість, підозрюваний та сторона захисту не позбавлені можливості звернутись до уповноважених органів для перевірки викладених обставин в передбаченому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3