Справа № 346/6806/23
Провадження № 1-кс/346/914/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню № 0000335, з правовою кваліфікацією: стаття 290 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 20 листопада 2023 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернулася дізнавач, додавши до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи дізнавача.

17.11.2023 о 15:47 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від працівника ТСЦ МВС №2643, ОСОБА_5 , про те, що в м. Коломия по вул. Симоненка, 2, працівник сервісного центру під час перевірки автомобіля марки «Volkswagen golf», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , було виявлено що номер двигуна даного автомобіля змінено шляхом перебивання всього номеру.

17.11.2023 старшим дізнавачем СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору та документ на автомобіль серії РС/ НОМЕР_2 .

18.11.2023 дізнавачем СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 за даним фактом було внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000335 та розпочато досудове розслідування. Опитаний з даного приводу ОСОБА_6 пояснив, що 13.11.2023 перебуваючи в Республіці Польща придбав автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак НОМЕР_1 .

17.11.2023 перебуваючи в ТСЦ МВС, що в м. Коломия по вул. Симоненка, 2. під час огляду даного автомобіля експертом, останній повідомив, що на вищевказаному автомобілі перебитий серійний номер двигуна. Однак, ОСОБА_6 вказав, що хто перебив даний номер йому не відомо.

Наведені обставини підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000335 (а.с.3); протоколом огляду місця події від 27 листопада 2023 року (а.с.5-7); висновком експертного дослідження (а.с. 8); сертифікатом відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу (а.с. 11-12); актом про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів (а.с. 13); електронним декларуванням (а.с. 14-15); договором купівлі продажу автомобіля (а.с. 16); постановою про визнання речовим доказом (а.с. 17); поясненням оперуповноваженого (а.с. 18).

І оскільки на думку дізнавача, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене статті 290 КК України, а вилучений автомобіль відповідає ознакам речового доказу, з метою його збереження, на вказаний автомобіль слід накласти арешт із повною забороною розпоряджатися і відчуження вказаним автомобілем. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаного транспортного засобу та його правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, він може бути прихований чи знищений.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: автомобіль марки «Volkswagen golf», номерний знак НОМЕР_1 », суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності особи на вказану річ.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що транспортний засіб може бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, оскільки відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення статті 290 КК України передбачають, знищення, підробку або заміну номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, що є кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами дізнавача про те, що вилучений дізнавачем транспортний засіб, може бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що він відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та може бути використаний як речовий доказ по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України.

Також, з огляду на суть цієї речі та її правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, суд погоджується із тим, що вказаний транспортний засіб, якщо його не арештувати, може бути прихований будь-якою людиною, і тому з метою запобіганню цьому, на вказаний транспортний засіб слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, дізнавач дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене статтею 290 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаного дізнавачем транспортного засобу, який може бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують арешт транспортного засобу, який за своїми властивостями може бути прихований, змінений чи знищений, якщо не заборонити розпорядження і відчуження цим транспортним засобом; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного дізнавачем завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності про який просить слідча (повна заборона користування і розпорядження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що дізнавач довела перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить дізнавач. А тому, клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони володіти відчужувати і користуватись автомобілем, марки: "Volkswagen golf", моделі: "W9 5356", синього кольору та документ на автомобіль серії НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з метою збереження, як речового доказу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 27 листопада 2023 року о 16 годині 55 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1