Просив накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час затримання ОСОБА_4 , обшуку, а саме мобільний телефон «Redmi» у корпусі чорного кольору та 8 банківських карток.
Із клопотання вбачається, що 24.02.2022 на підставі указів Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», мобілізаційної директиви Головнокомандувача ЗСУ від 24.02.2002 № 32/321/501/13т, кодограми Головнокомандувача ЗСУ та начальника ГШ ЗСУ від 24.02.2022 № 501/591, а також на підставі волевиявлення осіб з патріотичних мотивів ОСОБА_4 , вважається військовослужбовцем призначеним та приступившим до виконання обовязків на посаді водія військової частини НОМЕР_1 .
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обоввязок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до закону України № 60/95 - ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» і Закону України № 62/95 - ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», міжнародними договорами України на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Ігноруючи діюче законодавство ОСОБА_4 , в порушення вимог Закону України № 60/95 - ВР «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» і Закону України № 62/95 - ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечних психотропних речовин, а також незаконний збут налагодив міжрегіональні поставки особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» з м. Хмельницький до м. Запоріжжя послугами експрес доставки логістичної компанії ТОВ «Нова Пошта» з метою подальшого збуту.
Так, 07.12.2023 ОСОБА_5 , діючи повторно, перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання, а саме за адресою:
АДРЕСА_1 в особистій розмові з ОСОБА_6 (дані особи змінено) повідомив, що зможе збути йому психотропну речовину вранці 08.12.2023 коли отримає замовлення з м. Хмельницького по повній передплаті у сумі 5000 гривень, на що ОСОБА_7 , погодився та передав йому вказані грошові кошти.
В подальшому ОСОБА_5 , зателефонував ОСОБА_4 , в якого замовив психотропну речовину у розмірі 10 г., яку ОСОБА_8 , в той же день відправив з відділення Нової пошти у м. Хмельницький на своє ім`я та зазначив номер мобільного телефону отримувача ОСОБА_5 .
09.12.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в особистій розмові з ОСОБА_6 , повідомив останньому реквізити для отримання посилки та код, який прийшов йому на мобільний телефон, тим самим надав можливість останньому отримати її особисто.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб.
09.12.2023 о 14 год. 55 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході затримання у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон Redmi» у корпусі чорного кольору та 8 банківських карток.
10.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Слідчий вказує, що метою для накладення арешту на вказані предмети, є збереження речових доказів, які відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
Приймаючи до увага вищевикладене, та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що на стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначені предмети.
На підставі наведеного слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий та прокурор за викликом не з`явилися. Стороною обвинувачення попередньо надано письмову заяву про розгляд клопотання щодо арешту майна без їх участі, просили його задовольнити, що згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду вказаного клопотання.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю, зокрема, слідчого та/або прокурора, підозрюваного, захисника. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в межах якого було подано клопотання, та оглянувши вибірково представлені слідчим копії матеріалів кримінального провадження, дійшов таких висновків.
Представлене клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Пунктом 15 ч.1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з п. 18) ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171,частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Відповідно до вимог ч. 1ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
09.12.2023 о 14 год. 55 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході затримання у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон Redmi» у корпусі чорного кольору та 8 банківських карток, що підтверджується відповідним протоколом.
10.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України
Стороною обвинувачення доведено, що є достатні підстави вважати, що вилучені мобільний телефон та банківські картки, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий суддя вважає, що слідчим наведено достатньо доказів, що вказують на можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Надані матеріали свідчать про те, що наявні, в розумінні положень ст. 170 КПК України, підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, оскільки останнє відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та вказані предмети можуть бути доказами вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому слідчий суддя вважає, що застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна, інші обставини, що мають бути досліджені відповідно до приписів ст. 173 КПК України.
Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170-173,175,309,372,392,532 КПК України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено під час затримання ОСОБА_4 , обшуку, а саме мобільний телефон «Redmi» у корпусі чорного кольору та 8 банківських карток.
Копію ухвали для виконання негайно вручити старшому слідчому СУ ГУНП в Запорізькій області майору поліції ОСОБА_3 , прокурору.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1