Справа № 203/7648/23
Провадження № 1-кс/0203/5060/2023
УХВАЛА

26 грудня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу потерпілого ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування, заявлену в рамках кримінального провадження №0000465 від 24.04.2018 року,

встановив:

22.12.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся потерпілий ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) із скаргою на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування, заявлену в рамках кримінального провадження №0000465 від 24.04.2018 року, в якій скаржник просить суд:

- скасувати постанову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 21.12.2023 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні №0000465.

В обґрунтування вимог скарги заявник послався, зокрема, на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2019 року, справа №200/6703/19, провадження №1-кс/200/4225/19, та зазначив, що в цій ухвалі слідчого судді чітко вказано, що комплекс здобутих доказів свідчить про наявність складу кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова прокурора від 21.12.2023 року спрямована на приховування кримінального правопорушення при наявності його складу та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із скаргою на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 22.12.2023 року, судову справу №203/7648/23, провадження №1-кс/0203/5060/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 25.12.2023 року.

Ухвалою суду від 25.12.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду матеріали кримінального провадження №0000465.

У судове засідання, призначене на 26.12.2023 року, з`явився заявник.

Прокурор у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилав.

Су, заслухавши думку заявника, враховуючи положення ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності прокурора за наявними у справі матеріалами.

Під час судового засідання заявник підтримав вимоги скарги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, зазначив, що оскаржувана постанова прокурора є невмотивованою, слідчий суддя в ухвалі вкотре вказав на розумність строків досудового розслідування, проте досудове розслідування не завершене. Крім того, заявник додатково пояснив, що саме заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 неналежним чином розглянув його скаргу, послався не на критерії розумності строків, визначені ст. 28 КПК України, а на інші обставини. Про це заявник також надав суду додаткові пояснення у справі від 26.12.2023 року.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третьому слідчому відділі (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованому у м. Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000465, відомості про яке внесені до ЄРДР 24.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000465 здійснюють прокурори відділу Дніпропетровської обласної прокуратури.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 21.12.2023 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 від 18.12.2023 року щодо недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

За змістом оскаржуваної постанови, з 23.11.2020 року нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу Дніпропетровської обласної прокуратури. У ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим неодноразово приймались рішення про закриття кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2023 року у справі №203/5728/23 було задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, матеріали кримінального провадження №0000465 повернуто для подальшого досудового розслідування.

Прокурор в оскаржуваній постанові посилається на положення ст. ст. 94, 114, 532, 533 КПК України, на ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2023 року та від 08.05.2023 року у справі №203/4861/22, та зазначив, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.02.2023 року було залишено в силі постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 11.11.2022 року про закриття кримінального провадження №0000465. Крім того, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2023 року у справі №203/2125/21 було встановлено строк у 45 робочих днів для проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій, які необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування.

Таким чином, за твердженнями прокурора, ухвалою слідчого судді від 11.12.2023 року визначений граничний строк розумного строку для проведення слідчих (розшукових) процесуальних дій, необхідних і достатніх для закінчення досудового розслідування та ухвалення відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні №0000465.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень частин 1-3, 6 статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до пункту 9-1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до положень статті 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладеного вище вказує, що оскаржувана постанова заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 є невмотивованою, оскільки не містить аналізу розумності строків проведення досудового розслідування у світлі положень статті 28 КПК України, враховуючи, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000465 здійснюється прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури з 23.11.2020 року, про що вказано в оскаржуваній постанові.

Суд враховує те, що прокурор посилається на статтю 114 КПК України та на встановлений слідчим суддею граничний строк у 45 робочих днів для проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій, які необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування, проте не зазначає, які необхідні слідчі (розшукові) чи процесуальні дії були проведені органом досудового розслідування чи прокурором для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку у межах граничного строку, встановленого КПК України. Водночас прокурор зазначає, що кримінальне провадження неодноразово закривалось, хоча заявник посилається на те, що упродовж досудового розслідування минув строк для вручення повідомлення про підозру особі, хоча в ухвалі слідчого судді вказувалось на достатність доказів наявності складу кримінального правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що в оскаржуваній постанові прокурор ОСОБА_4 не обґрунтував належним чином підстави відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 , формально підійшов до вирішенні спірних питань, що виникли у ході проведення досудового розслідування, з урахуванням доводів заявника, та що вплинуло на розумність строків його проведення, не вказав граничний строк, в межах якого він вважає, що сторона обвинувачення дотрималась розумного строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі скарги ОСОБА_3 та скасування оскаржуваної постанови прокурора від 21.12.2023 року.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 308, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків прокурором під час досудового розслідування, заявлену в рамках кримінального провадження №0000465 від 24.04.2018 року, задовольнити повністю.

Скасувати постанову заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 21.12.2023 року про відмову у задоволенні скарги щодо недотримання розумних строків за скаргою ОСОБА_3 від 18.12.2023 року щодо недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні №0000465 від 24.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 28.12.2023 року о 17:20 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1