печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «Агрінол» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №00000425,-

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «Агрінол» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №00000425.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 24.07.2023 року на підставі ст. 233 КПК України було проведено невідкладний обшук офісного приміщення, за адресою: м. Дніпро, вул. Краснопільська, 13-а, яке згідно договору оренди перебуває у користуванні ТОВ «Міроіл» та в якому знаходиться ТОВ НВП «Агрінол». В ході даного обшуку було вилучено, документи, печтаки та техніку.

25.07.223 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/31655/23-к було надано дозвіл на вилучення майна та проведення обшуку, за адресою : м. Дніпро, вул. Краснопільська, 13-а.

Проте особа, що подала скаргу вважає, що вилучене майно не має відношення до кримінального правопорушення та в подальшому арешт на нього не було накладено. Відтак на думку адвоката вилучене майно підлягає поверненню, оскільки воно має статус тимчасово вилученого.

Адвокат в судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, зазначив, що обшук було легалізовано в порядку ст.ст. 233, 234 КПК України, а тому дане майно немає статусу тимчасово вилученого.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000425 від 05.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 111 КК України (у редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014), в рамках якого виникла необхідність у проведенні обшуку в офісних приміщеннях за місцем розташування ТОВ «НВП Агрінол», ТОВ «Ультра Ойл», ТОВ «Міроіл», які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 13А, яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

З ухвали слідчого судді від 25.07.2023 вбачається, що 24.07.2023 у зв`язку із загрозою знищення та/або приховування документів, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, знарядь кримінальних правопорушень, коштів, що здобуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку з наявністю невідкладного випадку, пов`язаного із врятуванням майна, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, проведено обшук до постановлення ухвали слідчого судді за місцем розташування ТОВ «НВП Агрінол», ТОВ «Ультра Ойл», ТОВ «Міроіл», які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 13А.

25.07.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/31655/23-к було надано дозвіл старшому слідчому Третього СВ ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_13 на проведення обшуку в офісних приміщеннях за місцем розташування ТОВ «НВП Агрінол», ТОВ «Ультра Ойл», ТОВ «Міроіл», які розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Краснопільська, буд. 13А, яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також вилучення наступного:

1.Флеш-накопичував з документами між ТОВ «Агріоіл» та іншими підприємствами;

2.Документи між ТОВ «НВП «Агріол» та ТОВ «НВГ «Агрінол», ТОВ «Агрінол» Кавказ на 15 арк.;

3.Чорнові записи на 2 арк.;

4.Додаткова угода №1 з ТОВ УльтраОйл`на 2 арк.;

5.Лист від ТОВ «УльтраОйл» до ДП «Запоріжжя стандарт метрологія» на 1 арк.;

6.Печатка ТОВ «Міроіл»№2 ;

7.Печатка ТОВ «НВП «Агрінол» №1 ;

8.Системний блок директора ТОВ «Агрінол» Гойденка Антона, s/n 1S/0900/1A3S4ACCB;

9.Системний блок з жорсткими носіями інформації S/N D8BBC13A8A8E;

10.Статут ТОВ «УльтраОйл» з додатками на 20 арк.;

11.Договір між ТОВ «Міроіл» та ТОВ «Кволіті Індастріал Лубрікантс» з додатками на 25 арк.;

12.Печатка ТОВ «Міроіл» «Для рахунків та накладних»;

13.Печатка ТОВ «НВП «Агріол» «Для рахунків та накладних».

Так, частиною 1 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене майно на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2023.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу. Оскільки ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведеняня обшуку та вилучення речей та документів, а тому доводи адвоката є необґрунтованими.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності товариства обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «Агрінол» на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №00000425 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1