Справа №766/551/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000014 від 10.01.2024, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події 10.01.2024 в період часу з 13-15 год. до 13-20 год., а саме: рослинну речовину, яку вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 4206153.

Обґрунтування клопотання:

У провадженні СД ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000014 від 10.01.2024, внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2024 у ОСОБА_3 виявлено речовину, яка ймовірно є некротичним засобом, яку останній зберігав за місцем свого мешкання.

10.01.2024 в період часу з 13-15 год. до 13-20 год. навпроти домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд місця події, під час якого ОСОБА_3 видав білий мішок з рослинною речовиною, яка ймовірно є наркотичною, яку поміщено до сейф-пакету PSP 4206153.

Вилучене в ході проведення огляду майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та може бути використане як речовий доказ, а також необхідне проведення експертного дослідження вилученого майна для встановили істини у справі.

Під час проведення досудового розслідування існують ризики знищення, змінення, втрачення, перетворення, відчуження вилученого майна, яке становить суттєве значення для розслідування кримінального провадження та має бути збережене.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна.

Прокурор вказане майно характеризує як майно, вилучене в ході огляду місця події.

Майно, вилучене під час огляду, вважається тимчасово вилученим.

Стаття 168 КПК України визначає порядок тимчасово вилученого майна. Тимчасово вилученим майном може вважатися тільки майно, яке вилучене в порядку, визначеному ст.168КПК України.

Відповідно до ст.168 КПК України тимчасово вилученим майно є:

майно, вилучене під час обшуку житла чи іншого володіння особи;

майно, вилучено під час огляду місця події;

майно, вилучене під час обшуку особи під час її затримання.

Таким чином, КПК України не передбачає вилучення майна в особи під час огляду місця події.

Відповідно до ч.1 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208,298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передачі тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ст.207 КПК України визначає коли затримання особи є законним, а саме:

1. Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

2. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу:

1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;

2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

3. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 208 КПК України визначено в яких випадках без ухвали слідчого судді може бути затримана особа, а саме:

1. Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

3. Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

4. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

5. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Протоколу затримання ОСОБА_3 .

У рапорті старшого інспектора-чергового сектора монгіторинга ОСОБА_4 від 10.01.2024 зазначається, що «за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3 ймовірно зберігає наркотичні засоби канабіс. Потрібна СОГ».

Тобто, працівниками без ухвали слідчого судді було фактично затримано гр. ОСОБА_3 . Після того, як ОСОБА_3 було фактично затримано, викликано слідчо-оперативну групу, яка при прибутті до місця знаходження ОСОБА_3 провела огляд «на території навпроти домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 », вилучила у нього речовину та впакувала до сейф-пакету. При цьому протоколу затримання ОСОБА_3 , як того вимагає ч.5 ст.208 КПК України, складено не було.

Незаконний обшук гр. ОСОБА_3 та вилучення у нього речовини невідомою особою дізнавач оформив складанням протоколу огляду місця події, тоді як ніякого огляду місця події не проводилося, оскільки не було події, а було фактичне затримання гр. ОСОБА_3 та його обшук без складання протоколу про затримання.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що рослинна речовина не є майном в розумінні КПК України, яке може бути арештоване. Майном у ст. 139 Господарського Кодексу України визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.

Вилучена рослинна речовина не має вартісної цінності. Це є речовий доказ, який відповідно до ст.100 КПК України повинен зберігатися слідчим у кримінальному провадженні. Відсутні ризики щодо приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речовини. До вказаного речового доказу має доступ тільки слідчий, а тому вказаний речовий доказ не може бути приховано, знищено, пошкоджено, зіпсовано, відчужено тощо, то ж незрозуміло про які ризики втрати речовини зазначає у клопотанні прокурор.

Вилучена рослинна речовина є схожою на наркотичну, а тому є вилученою з цивільного обігу, і відповідно до проведення її експертизи не підлягає поверненню жодній особі.

Арешт майна є дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Для цього КПК України визначено багато чинників і критеріїв, за наявності яких може бути накладено арешт на майно. Зокрема, статею171 КПК України встановлені вимоги до клопотання слідчого, прокурор про арешт майна, яких прокурором не дотримано. А тому арешт майна не може зводитись до формального звернення прокурора до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а відповідно постановленням слідчим суддею процесуального документа Ухвали Іменем України про накладення арешту на майно, яке не є таким, при відсутності ризиків, визначених ч.1 ст.171КПК України, здобутим з грубим порушенням кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя накладає арешт на майно, яке було вилучене у визначений КПК України спосіб, за наявності ризиків, визначених ч.11 ст.171КПК України, вилученого у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Оскільки майно було вилучене у непередбачений КПК України спосіб, не є майном в розумінні КПК України, на яке може бути накладено арешт, відсутні обставини, визначені ч.11.ст170 КПК України, то слідчий суддя відмовляє у накладенні арешту на «майно».

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вилученні майна у ОСОБА_3 було грубо порушено вимоги КПК України щодо затримання особи, її обшуку та вилучення у неї майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити прокурору Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000014, а саме: рослинну речовину, яку вилучено та поміщено до сейф-пакету PSP 4206153.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1