Справа № 734/3506/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/833/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

25 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Козелець Чернігівської області, громадянину України, до затримання працюючому рихтувальником кузовів код КП-7213 у ФОП ОСОБА_9 , офіційно не одруженому, фактично проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимому, продовжені строки тримання під вартою до 10 грудня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та відмовити прокурору у задоволенні поданого клопотання, з тих підстав, що ухвала суду винесена з суттєвим порушенням положень діючого кримінального процесуального законодавства.

Вказує на те, що доказу у вигляді протоколу огляду місця події транспортного засобу від 15 березня 2018 року не може бути фактичною обставиною, що доказує вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, оскільки цей огляд фактично був обшуком, при тому, що автомобіль перебував за 20 кілометрів від місця вчинення злочину.

Повідомлення системи БПД про затримання ОСОБА_8 відбулося через 2 год. 30 хв. після його затримання, було здійснене після проведення огляду транспортного засобу за участі її підзахисного, що є порушенням права на захист. У той же час, ОСОБА_8 був позбавлений можливості вносити заперечення до проколу огляду, йому не був забезпечений захисник, на участі якого він наполягав.

Звертає увагу на те, що під час затримання до її підзахисного застосовувались недозволені методи фізичне насильство, про що стороною негайно про це було повідомлено в судовому засіданні в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України.

Переконана, що вирок Козелецького районного суду від 21 лютого 2019 року не може бути безумовною фактичною обставиною, яка вказує на вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 .

Наразі, ті ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу, суттєво зменшилися, а частина з них взагалі перестали існувати.

Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Києві, де проживає з цивільною дружиною та своєю малолітньою донькою, які перебувають на його утриманні, він працює, його матір страждає рядом тяжких захворювань, окрім обвинуваченого з рідних нікого не має, потребує стороннього піклування.

Звертає увагу на стан здоров`я свого підзахисного, який страждає тяжким захворюванням, потребує лікування та медичного обстеження, яке він не може отримати перебуваючи під вартою. Одночасно з цим, просить врахувати, що Чернігівський слідчий ізолятор не має бомбосховища.

Аргументи сторони обвинувачення щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду ґрунтуються виключно на можливості притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, в тому числі і суворістю передбаченого покарання. Сторона обвинувачення, обґрунтовуючи вказаний ризик, обмежилась лише формальними посиланнями на тяжкість можливого покарання, в той час, як вказані стороною захисту обставини в сукупності можуть свідчити про те, що заявлений ризик значно зменшився та може бути забезпечений альтернативними менш обтяжливими видами запобіжних заходів.

В судовому засіданні ОСОБА_8 пояснював, що в 2018 році він не переховувався від слідства, а поїхав бо був змушений переховуватись від зловмисників, які його переслідували, незаконно утримували та вимагали гроші, представившись працівниками СБУ.

Впливати на потерпілу та свідків у обвинуваченого немає жодних причин, адже всі учасники кримінального провадження допитані, з ними проведені слідчі дії та результати зафіксовані в протоколах, при цьому вони повідомлялись про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. Жоден зі свідків взагалі не викриває ОСОБА_8 , при тому, що в матеріалах справи відсутні заяви від будь-кого про те, що на них чинились спроби тиску. Відсутні й дані щодо неналежної процесуальної поведінки її підзахисного в межах інших кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_8 притягається до кримінальної відповідальності.

Посилання на можливість вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення нічим не підтверджується, а наявність іншого кримінального провадження щодо обвинуваченого лише сприятиме його належній процесуальній поведінці.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила про її задоволення, вказувала на можливість замінити раніше обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який вид запобіжного заходу, прокурора, який не погодився з доводами сторони захисту, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, вказував на те, що ОСОБА_8 був звільнений з-під варти під заставу після чого зник та понад п`ять років перебував у розшуку, отже жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку та не зможе запобігти встановленим ризикам, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому законність затримання, питання забезпечення права на захист під час затримання, обґрунтованість підозри та допустимість і належність отриманих під час досудового розслідування доказів, коли складений обвинувальний акт і відбувається перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, як помилково вимагає сторона захисту, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що 15 березня 2018 року, близько 00 год.10 хв., маючи не зняту та не погашену судимість в установленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щодо яких ухвалений вирок, який набрав законної сили, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де проник до житлового будинку, звідки повторно таємно викрали майно, яке належало потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 5 908,40 грн., за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи ОСОБА_8 строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, як про це просила сторона захисту.

Судовий розгляд на даний час триває та не завершений з об`єктивних причин, отже питання доведеності вини ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, належності та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів, достовірності показань свідків тощо, перебувають на стадії судового розгляду і перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, до того ж 20 березня 2018 року він був звільнений з Чернігівського слідчого ізолятору під заставу, визначену слідчим суддею, після чого порушив покладені на нього обов`язки, не виходив на зв`язок зі слідчим, переховувався, був відсутній за місцем реєстрації та відомим місцем проживання, у зв`язку з чим 07 травня 2018 року був оголошений в розшук і лише 03 травня 2023 року, через п`ять років, його затримали та доставили до суду з метою обрання йому запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про те, що її підзахисний переховувався не від органу досудового розслідування, а від зловмисників, не приймаються до уваги, адже не пояснюють той факт, чому він не виходив на зв`язок зі слідчим, яким чином переховування від злочинців, що перешкоджало повідомити про ці обставини слідчого у кримінальному провадженні, подати заяву до поліції про погрози, навіть переховуючись від осіб, які на думку ОСОБА_8 йому погрожували.

Таким чином, ризик ухилення ОСОБА_8 від суду це вже не можливий ризик, а такий, який вже наступив та довів, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, цивільної дружини та дитини, а також матері, яка хворіє, але при цьому отримує пенсію, не зменшують ступінь його суспільної небезпеки та не свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід буде здатним забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Аргументів на доведення підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на більш м`який запобіжний захід, як про це просить сторона захисту, апеляційна скарга не містить, а на доводи, викладені в суді першої інстанції, судом надані чіткі та беззаперечні відповіді, які під час апеляційного перегляду не спростовані.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2023 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15