УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 461/6865/22

провадження № 51-1552 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від

18 липня 2023 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення щодо останнього,

встановив:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2010 року за нововиявленими обставинами.

Львівський апеляційний суд ухвалою від 18 липня 2023 року залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , а вказану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржуване судове рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування зазначає, що звертаючись із апеляційною скаргою засуджений просив під час апеляційного розгляду забезпечити його особисту участь у судовому засіданні. Однак, при підготовці до апеляційного розгляду з метою забезпечення швидкого, повного й об`єктивного судового розгляду, з урахуванням обмежень воєнного стану, а також того, що засуджений ОСОБА_5 утримується у Державній установі «Замкова виправна колонія (N? 58)», апеляційний суд призначив розгляд апеляційної скарги за участю засудженого в режимі відеоконференції із установою виконання покарань. Надалі під час судового засідання засуджений та захисник просили забезпечити особисту участь ОСОБА_5 у судовому засіданні, натомість, суд, порадившись на місці, відмовив у задоволенні вказаних клопотань та провів апеляційний розгляд за участю засудженого в режимі відеоконференції. На думку захисника судом порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України, оскільки в жодній із ухвал апеляційного суду взагалі не згадується про вказане клопотання засудженого. Окрім цього, відсутня аргументація, чому судом не виконано вимоги ч. 3 ст. 21 та ч. 4 ст. 401 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Доводи захисника ОСОБА_4 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягає у проведенні апеляційного розгляду за участю засудженого в режимі відеоконференції, пропри клопотання останнього щодо забезпечення його особистої участі в судовому засіданні, є безпідставними з огляду на наступне.

За приписами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_5 не погодившись із ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року звернувся з апеляційною скаргою у якій, серед іншого, порушував питання про здійснення апеляційного розгляду за його безпосередньої участі.

Положеннями ч. 4 ст. 401 КПК України встановлено, що обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Приписами ч. 3 ст. 43 КПК України встановлено, що засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Системне тлумачення вказаних норм процесуального закону свідчить про імперативність приписів щодо права засудженого на безпосередню участь у судовому розгляді, що не може бути обмежене, окрім здійснення судового провадження в умовах воєнного стану.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК суд, приймаючи рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, має постановити вмотивовану ухвалу у випадку, якщо, зокрема, сторона кримінального провадження заперечує проти здійснення судового провадження у такому форматі.

За приписами ч. 1 ст. 401 КПК України під час підготовки до апеляційного розгляду суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, зокрема, вирішує інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу, вирішує інші питання, необхідні для апеляційного розгляду.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що за результатами підготовки до апеляційного розгляду, з огляду на порушене засудженим клопотання про особисту участь, суддя-доповідач Львівського апеляційного суду виніс вмотивовану ухвалу від 09 травня 2023 року, якою призначив апеляційний розгляд в режимі відеоконференції із Державною установою «Замкова виправна колонія (№ 58)» за участю засудженого ОСОБА_5 , про що зазначає захисник у касаційній скарзі. Вказане захисником підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень.

Мотивуючи своє рішення в цій частині, навівши відповідне нормативне обґрунтування, суддя-доповідач вказав, що з метою забезпечення швидкого, повного й об`єктивного судового розгляду, з урахуванням обмежень воєнного стану, а також того, що засуджений ОСОБА_5 утримується у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)».

Окрім цього, під час судового засідання засудженим, повторно, та його захисником порушено клопотання про особисту участь ОСОБА_5 у судовому засідання, у задоволенні якого відмовлено, оскільки вказане питання вже вирішено під час підготовки до апеляційного розгляду.

Верховний Суд погоджується із таким рішенням апеляційного суду, вважає його постановленим відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

В цьому аспекті, колегія суддів зауважує, що проведення судового засідання у режимі відеоконференції є одним із видів участі особи в судовому засіданні, оскільки вона має можливість у режимі реального часу сприймати те, що відбувається під час судового розгляду, вчасно реагувати на будь-які слова чи дії учасників, висловлювати власну позицію, ставити запитання та користуватися усіма правами, передбаченими законом.

Неспроможним є посилання захисника про залишення поза увагою суду клопотання засудженого про його особисту участь у судових засіданнях, оскільки незважаючи на відсутність вказівки про відмову чи задоволення вказаного клопотання, ухвалою від 09 травня 2023 року таке клопотання вирішено по суті, внаслідок чого призначено апеляційний розгляд в режимі відеоконференції із Державною установою «Замкова виправна колонія (№ 58)» за участю засудженого ОСОБА_5 .

Щодо доводів касаційної скарги про відсутність аргументації щодо не виконання, на думку захисника, вимог ч. 3 ст. 21 та ч. 4 ст. 401 КПК України, то такі є безпідставними та спростовуються змістом ухвали апеляційного суду від 09 травня 2023 року, про що вказано у скарзі.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції дотримано вимог кримінального процесуального закону, оскільки вказане кримінальне провадження розглядалося в умовах воєнного стану, з метою забезпечення участі засудженого у розгляді його апеляційної скарги суд прийняв рішення про проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції із установою виконання покарань, яка знаходиться в іншій області, при цьому засуджений скористався своїм правом висловити свою думку з приводу поданої апеляційної скарги, надав суду пояснення і не був обмеженим у доступі до правосуддя.

До того ж за змістом касаційної скарги не вказано, яким саме чином проведення судового засідання у режимі відеоконференції перешкодило ОСОБА_5 донести до колегії суддів свою позицію щодо апеляційної скарги, а тому відсутні підстави вважати, що його права були порушені.

Вказане узгоджується із усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема висновках про застосування норми права, викладених у постановах від 02 березня 2023 року у справі № 525/1207/20 (провадження

№ 51-2267 км 22), від 29 червня 2023 року у справі № 686/26102/21 (провадження

№ 51-472 км 23), від 22 грудня 2022 року у справі № 682/620/21 (провадження

№ 51-2275 км 22).

За наслідками апеляційного розгляду, суд проаналізував доводи апеляційної скарги, належним чином їх перевірив, надав змістовні відповіді на них, з наведенням мотивів постановленого рішення. Апеляційний розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Вагомих аргументів, які б свідчили про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не наведено та Судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у кримінальному провадженні щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення щодо останнього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3