Номер провадження: 11-сс/813/181/24
Справа № 496/8829/23, 1-кс/496/7/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 02.01.2024, про арешт майна у к/п № 0000599, внесеному до ЄРДР 28.12.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000599, внесеного до ЄРДР 28.12.2023 за ознаками кримінального проступку, ч.4 ст. 358 КК України було задоволено клопотання дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській обл. ОСОБА_7 та було накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження майна на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 27.09.2023 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідку військово-лікарської комісії №53/2/4 від 27.09.2023 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які 27.12.2023 вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський р-н, с. Маяки, ПП «Маяки» автодорога Одеса-Рені.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя вказував на те, що майно, на яке дізнавач просив накласти арешт відповідає критеріям речових доказів, та його метою є недопущення зміни, псування, знищення чи відчуження вищевказаних вилучених документів, які мають значення задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки він зробив запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання відповіді щодо достовірності та справжності вилучених документів та отримав із СП відповідь, в якій повідомив, що підтверджує достовірність документів.

За таких обставин, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 02.01.2024.

При цьому, ОСОБА_6 направив на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, водночас прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_8 також направив на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, проти її задоволення заперечував з тих підстав, що вилучені речі є речовими доказами, окрім того, по вказаним документам направлені відповідні запити до РТЦК та СП про їх справжність, водночас відповідь до теперішнього часу не отримана.

У зв`язку із викладеним, враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе розгляд апеляційної скарги провести за відсутності учасників судового провадження та фіксацію судового засідання технічними засобами не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається зі змісту клопотання дізнавача, 27.12.2023 до чч ОРУП №2 надійшло повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 27.12.2023 о 13 год. 35 хв. за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., с. Маяки на пункті пропуску «Маяки» гр. ОСОБА_6 з метою безперешкодного перетину державного кордону працівникам ДПСУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на своє ім`я з ознаками підробки (ЄО-20370). Із пояснень співробітника ДПСУ ОСОБА_9 було встановлено, що працівники ДПСУ зв`язалися із РТЦК та встановили, що зазначені документи ОСОБА_6 не видавалися.

Таким чином, метою накладення арешту дізнавач визначив необхідність збереження речових доказів, які імовірно є предметом кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, 02.01.2024 до Біляївського райсуду Одеської обл. надійшло клопотання ОСОБА_6 про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що він зробив запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив, що підтверджує достовірність документів та письмова відповідь буде сформована 05.01.2024.

Однак, у задоволенні клопотання було відмовлено та було задоволено клопотання дізнавача.

Водночас, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_6 надав апеляційному суду відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 , з якої вбачається, що гр. ОСОБА_6 дійсно перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 до 27.09.2023. У подальшому, проходив медичний огляд та лікарською комісією був визнаний непридатним до військової служби із виключенням із військової служби за гр. ІІ ст. 43-А, наказу МОУ №402/2008, про що свідчить видана йому довідка. Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 27.09.2023 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідку військово-лікарської комісії №53/2/4 від 27.09.2023 ІНФОРМАЦІЯ_6 видавалася.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на теперішній час в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що вилучені у ОСОБА_6 документи, відповідають критеріям, встановленим ст.98 КПК України.

У цьому контексті апеляційний суд також враховує позицію ЄСПЛ, що висловлена по справі «Волохи проти України», відповідно до якого втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Насамкінець, апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів, приходить до висновку про те, що накладення арешту на майно ОСОБА_6 у вказаному провадженні очевидно є необґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської обл. від 02.01.2024, про арешт майна, у к/п № 0000599, внесеному до ЄРДР 28.12.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_11 про арешт майна, а саме: на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 27.09.2023 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідку військово-лікарської комісії №53/2/4 від 27.09.2023 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які 27.12.2023, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський р-н, с. Маяки, ПП «Маяки» автодорога Одеса-Рені.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4