Єдиний унікальний № 243/2629/22
№ 1-кп/243/304/2023
В И Р О К

Іменем України

29 вересня 2023 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 від 26.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Митків Гайсиньского району Вінницької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)25.04.2018 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 10.12.2020, невідбутий строк покарання 10 місяців 23 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2022 приблизно о 02 год. 00 хв., точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, разом з ОСОБА_7 прийшли до свого знайомого потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . В зазначений час у вказаному місці невстановлена особа почала наносити удари ОСОБА_8 невстановленим предметом, схожим на биту, а у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, а саме 2 мобільними телефонами та грошовими коштами, які належать потерпілому ОСОБА_8 .

Під час нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень невстановленою особою ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, будучи достовірно обізнаним про наявність воєнного стану на території України, діючи відкрито, у присутності сторонніх осіб, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, та маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, знаходячись в приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , забрав належні родині ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 400 гривень. Згодом, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_6 забрав 2 мобільних телефони Нокіа загальною вартістю 733 грн., тим самим відкрито викрав чуже майно, чим спричинив потерпілому загальний матеріальний збиток у розмірі 1133 грн., після чого з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), за наступних обставин.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що 26 червня 2022 приблизно о 02 год. 00 хв., точний час не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів та маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість разом з ОСОБА_10 прийшли до свого знайомого потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . В зазначений час у вказаному місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи приблизно о 02 годині 00 хвилин 26 червня 2022, більш точного часу не встановлено, з метою умисного протиправного позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , розуміючи, що в результаті його злочинних дій може наступити смерть останнього, і бажаючи настання таких наслідків, наніс 13 ударів кулаком правої руки по голові потерпілого. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій умисел, підняв з підлоги та взяв до правої руки невстановлений під час досудового розслідування металевий предмет, тримаючи який в правій руці, наніс 12 ударів по різним частинам тіла потерпілого, в тому числі голови потерпілого. Від отриманих ударів ОСОБА_8 впав на підлогу та помер на місці.

Внаслідок кримінально протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: численні (десять) забиті рани волосистої частини голови та обличчя, численні синці та садна на шкірі обличчя, крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції ран та крововиливи у скроневих м`язах, перелом кісток носу, травматична екстракція зубів верхньої щелепи, відкритий перелом кісток основи черепу у середній черепній ямці, розповсюджені вогнищеві та плямисті крововиливи під м`які мозкові оболонки майже на усьому протязі великих півкуль головного мозку, особливо виражені в проекції скроневих часток та полюсів лобних часток зі слабо вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя; численні синці на шкірі грудної клітини, численні двобічні неповні переломи ребер по лінії проміж середньо-ключичної та передньо-пахвинної, частково з ушкодженнями, частково без ушкодження пристінкової плеври, оточені вираженими темно-червоними крововиливами у міжреберні м`язи з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як потребуючі для свого загоєння термін понад 21 день (3 тижні); численні синці на шкірі лівого плеча, лівої бічної поверхні черевної стінки, нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_8 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно ОСОБА_6 лише в межах висунутого йому обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті від 31 серпня 2022 року.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України, не визнав повністю та пояснив, що останні два роки він мешкав у ОСОБА_11 , працював на заводі. Коли відбулося повномасштабне вторгнення йому зателефонувала його дівчина ОСОБА_12 та просила забрати її з м.Слов`янська до Києва. На початку травня 2022 він приїхав до м.Слов`янська, перші два тижня мешкав у ОСОБА_12 , потім мати ОСОБА_12 почала випивати і він став мешкати у товариша за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_12 - у подружки. Якось у місті він зустрів ОСОБА_13 , який просив його залишити номер телефону, але він не надав свій номер, ОСОБА_14 також пропонував йому зустрітися. Потім приблизно 10 червня йому зателефонувала ОСОБА_12 , просила терміново приїхати, оскільки ОСОБА_15 бив її мати ( ОСОБА_16 ), вона намагалася її забрати, але не могла цього зробити, оскільки ОСОБА_15 кидався на неї з сокирою. Він з товаришем ОСОБА_17 приїхали швидко, але в той час вже ОСОБА_16 сиділа на ґанку побита, у крові, а ОСОБА_12 її заспокоювала. ОСОБА_16 розповіла йому, що її побив ОСОБА_15 , забрав у неї гроші, гаманець та ланцюжок, попросила поспілкуватися з ним та розібратися з цією ситуацією. Він з ОСОБА_17 доїхали до ОСОБА_18 , який вискочив на них з сокирою. Він йому сказав заспокоїтися, та повідомив, що зараз приїде поліція, ОСОБА_16 напише заяву та його заарештують. Борзило ОСОБА_19 сказав, що не потрібно ніяких заяв, вона сама почала перша, вони вживали алкоголь та щось не поділили. Він сказав, щоб ОСОБА_15 повернув те, що він у неї забрав, на що ОСОБА_15 відповів, що ланцюжок вона десь порвала, запропонував піти пошукати, але сказав, що коли він протверезіє, він все знайде і поверне. Він з ОСОБА_20 давно знайомий, раніше мешкав поруч та добре знав його молодшого сина, тому вони поїхали звідти. Приїхали вони до ОСОБА_16 та на її питання він їй збрехав і сказав, що вони його побили, він її більше не чіпатиме, після чого поїхав за місцем свого мешкання.

Коли він приїхав за місцем мешкання ОСОБА_21 поцікавився його справами, на що він відповів що ОСОБА_16 побив ОСОБА_15 , забрав речі, але вже все добре, він пообіцяв, що все поверне, щоб не зверталися до поліції. Не встиг він навіть зайти на подвір`я, коли йому знову зателефонувала ОСОБА_12 та попросила терміново приїхати, повідомивши, що прийшов ОСОБА_14 та вимагає, щоб він приїхав. Коли він приїхав, там вже був ОСОБА_14 , якому ОСОБА_16 скаржилася, що її побив ОСОБА_22 . ОСОБА_14 просив у неї гроші на горілку, але ОСОБА_16 дала 500 грн. йому та просила придбати горілку для неї та ОСОБА_13 , а ОСОБА_14 пообіцяв, що розбереться з ОСОБА_20 . Він взяв у неї гроші, віддав їх ОСОБА_12 , та сказав їй, що не потрібно ніякої горілки і щоб вона йшла спати, а він скаже ОСОБА_23 , щоб йшов додому. Він сказав ОСОБА_24 , щоб йшов додому, а ОСОБА_16 збрехав, сказав, що вони поїдуть за горілкою, після чого вона пішла очікувати в будинок, а він поїхав за місцем свого мешкання. З цього часу, як ОСОБА_14 взяв у ОСОБА_12 його номер телефону, він постійно йому телефонував з різних питань та періодично приходив у гості.

Приблизно за 2 тижні, 25 червня вони вживали алкоголь за місцем мешкання. Зателефонував ОСОБА_7 , напросився в гості, та вони всі разом вживали алкоголь. Напередодні, коли прилетів снаряд, він допомагав сусідці ОСОБА_25 вставляти двері та вікна, і ця сусідка віддячила йому та подарувала йому сумку з речами. Він про це розповідав під час спілкування за столом і ОСОБА_14 , почувши це, попросив його подарувати йому речі, зазначивши, що він нещодавно звільнився з колонії та має потребу в одязі, на що він відповів згодою та сказав, щоб ОСОБА_14 прийшов наступного дня, подивився речі та забрав ті, що йому сподобаються. Ця розмова відбувалася близько 21-00 - 22-00 год. ОСОБА_7 же попросив надати йому якийсь одяг саме зараз, зазначивши, що він змерз. Він погодився, та виніс йому спортивні штани і легку куртку. За деякий час, коли вони сиділи та вживали алкоголь, йому зателефонувала ОСОБА_12 і запитала коли він приїде, на що він відповів, що скоро буде їхати, але він обіцяв ще заїхати до знайомого ОСОБА_26 , залишити йому велосипед. Після того, як зателефонувала ОСОБА_12 , ОСОБА_14 запитав чи віддав ОСОБА_15 ланцюжок та гроші, на що він відповів, що не віддав. ОСОБА_14 запропонував зайти до ОСОБА_18 , на що він відповів, що не слід зв`язуватися, оскільки він зловживає алкоголем. Після цього ОСОБА_14 ще пару разів повертався до цієї теми, хотів піти до ОСОБА_18 , але згодом він забув про це і вже нікуди не збирався. Потім він сказав ОСОБА_23 , що він поїде до ОСОБА_12 , а йому також пора додому. В цей час ОСОБА_21 та ОСОБА_27 вже відпочивали. Він зібрався вже їхати на велосипеді, на подвір`ї було два велосипеди: один зі зламаними гальмами належав ОСОБА_28 , а інший гірський технічно справний - ОСОБА_17 . ОСОБА_7 попросив взяти велосипед, щоб поїхати додому, на що він відповів, що він може взяти велосипед зі зламаними гальмами, оскільки технічно справний велосипед він має завезти ОСОБА_26 . Архінос ОСОБА_29 захотів взяти технічно справний велосипед, на що він повідомив, що цей велосипед він має віддати, на що ОСОБА_14 попросив доїхати до ОСОБА_26 на справному велосипеді та сказав, що звідти вже піде пішки, на що він погодився. Він взяв зламаний велосипед та у двох на обох велосипедах вони поїхали до ОСОБА_26 . По дорозі, коли вони доїхали до вул.Красногірської, ОСОБА_14 на повороті впав, адже там погана дорога (пісок). Від цього місця до ОСОБА_26 недалеко - декілька будинків, вони дійшли до нього, він залишив велосипед, який обіцяв. Архінос ОСОБА_29 був разом з ним, почав хизуватися ОСОБА_30 , що він биту йому подарував, а ОСОБА_7 цю биту насправді під вікном забрав. Цю биту вони знайшли коли перевозили речі ОСОБА_31 після обстрілу. Вони пробули там близько 5 хвилин, після чого він попрощався та сказав, що піде до ОСОБА_12 . Архінос ОСОБА_29 запропонував піти разом, велосипеди вони залишили у ОСОБА_26 , та пішли до ОСОБА_12 . По дорозі до ОСОБА_12 розташовувався будинок ОСОБА_32 . Коли вони проходили повз будинок ОСОБА_33 запропонував зайти до нього. Він запитав у ОСОБА_13 : Навіщо?, але ОСОБА_14 наполягав зайти, і вони зайшли. Архінос ОСОБА_29 зайшов, а він впав на сходах, які саморобні, та складаються чи то з кирпича, чи то зі шлакоблоку. Коли він встав, ОСОБА_14 вже був у будинку. Він пішов слідом за ОСОБА_34 та побачив, що ОСОБА_14 вже бив ОСОБА_35 . Він зупинив ОСОБА_13 та запитав навіщо він його б`є, ОСОБА_14 відштовхнув його та сказав не лізти, а то він і його поб`є. Архінос ОСОБА_29 присвітив на стілець і сказав йому сісти і сидіти, він сів на стілець і сидів. ОСОБА_19 звернувся до нього та запитав, які гроші та яке золото у нього вимагають. Він розгубився, не знав, що відповісти, та сказав, що він не знає. Архінос ОСОБА_29 йому сказав, що те, що він забрав у ОСОБА_36 . ОСОБА_19 відповів, що гроші вони пропили з ОСОБА_37 , а ланцюжок десь в автомобілі на торпеді лежить. Дістав ключі в тумбочці, віддав йому ключі та сказав піти принести ланцюжок. Він взяв ключі та пішов в автомобіль за ланцюжком. Вийшовши на вулицю, він побачив, що автомобіль накритий брезентом чи лінолеумом, він це зняв з автомобіля, відчинив автомобіль і намагався знайти цей ланцюжок, але було темно і ланцюжок він не знайшов. Почувши крики, він побіг до будинку, де побачив, що ОСОБА_14 бив ОСОБА_38 . Він йому сказав зупинитися та не бити її, але ОСОБА_14 його відштовхнув та вдарив його. Потім ОСОБА_14 заспокоївся та попросив дати йому пити, він в цей час сидів на підлозі, і яка найближча пляшка до нього була, ту він і дав ОСОБА_23 . В пляшці виявився бензин і коли ОСОБА_39 почала щось говорити, він цією пляшкою в неї кинув, і сказав, щоб вона замовкла та сховалася. Після цього, коли ОСОБА_14 щось кричав нецензурною лайкою, ОСОБА_40 звернулася до ОСОБА_13 , але назвала його ОСОБА_41 , сказавши, що немає ніяких грошей, а ланцюжок ОСОБА_19 продав та приніс 2 кнопкових телефони, які дістала з тумбочки та віддала ОСОБА_23 , і сказала, що залишилось небагато грошей. Архінос ОСОБА_29 сказав, щоб вона віддала гроші. Він в цей час сидів на порозі, на виході з кімнати. Вона підійшла до шафи, дістала якусь папку, щось там шукала, не знайшла і сказала, що пригадала, що гроші знаходяться в іншій кімнаті. За дві хвилини ОСОБА_40 повернулась, щось тримаючи в руках, - що саме він не бачив, там було темно, та сказала, що це все, що є. Архінос ОСОБА_29 взяв ці гроші та сказав ОСОБА_42 , щоб вона легла на диван, що вона і зробила. Він в цей час сидів на підлозі. Архінос ОСОБА_29 стукнув його ногами, сказавши: Що ти розсівся, пішли. Він підійнявся і коли вони виходили ОСОБА_14 ще битою бив якийсь посуд. Коли вони вийшли з будинку ОСОБА_14 надав йому два телефони та сказав їх викинути. Він підійшов до кута будинку, дістав батареї з мобільних телефонів і там їх кинув. Вони мовчки пішли в бік АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_26 . Коли зайшли на подвір`я до ОСОБА_43 взяв гірський велосипед та збирався уходити, він у ОСОБА_13 запитав куди він, на що ОСОБА_14 відповів, що він поїде додому, заїде наступного дня. Він сказав ОСОБА_23 , що цей велосипед він обіцяв залишити ОСОБА_44 , на що ОСОБА_14 відповів нецензурною лайкою, що йому все одно. Під час цієї розмови він запитав у ОСОБА_13 де подівся ОСОБА_22 , на що ОСОБА_14 йому відповів, що не не його справа, а якщо він буде лізти, то ОСОБА_14 йому голову відірве. Також сказав, що якщо приїдуть поліцейські, щоб він і не думав щось говорити про ОСОБА_24 . Він нічого не зрозумів, ОСОБА_14 поїхав на велосипеді, а він взяв інший велосипед та поїхав до ОСОБА_12 . Марина, побачивши, що він наляканий, запитала у нього що сталося. Він їй трохи збрехав та сказав, що вони з ОСОБА_34 побили ОСОБА_35 . Наступного дня вранці приїхала поліція, його посадили в автомобіль та сказали, що їм вже все відомо, тому запропонували все розповісти, але про ОСОБА_13 нічого не говорити, оскільки тоді прийдеться їх посадити надовго. Він нічого не зрозумів, його відвезли до відділку поліції, де йому запропонували розповісти як він побив ОСОБА_45 . Він спочатку не знав що сказати, але згодом йому натякнули, що якщо скаже щось про ОСОБА_13 , то його надовго посадять, а так він отримає умовний термін покарання. Він вирішив, що отримати умовний термін краще, ніж мати проблеми з ОСОБА_34 , і почав розповідати нісенітниці, - що він прийшов до ОСОБА_32 і побив його.

Наступного дня, коли він підписав папери, його привезли до родини ОСОБА_9 додому. Приїхав якийсь адвокат, який підійшов до нього і запропонував розповісти як він вбив ОСОБА_45 . Він відповів, що він нікого не вбивав, на що адвокат відповів, що поліцейські сказали, що він вже все підписав. Він наполегливо відповів, що він не вбивав, і тоді адвокат підійшов до ОСОБА_46 і запитав, чи це він бив ОСОБА_45 , на що ОСОБА_40 відповіла, що не він. Поліцейський забрав адвоката і ОСОБА_47 , вони відійшли в різні боки та про щось спілкувалися. Після цього до нього підійшов поліцейський та сказав, що вони з ним домовилися, що він отримає умовне покарання, тому він має мовчки показати та робити те, що йому сказали. На що він відповів, що йому адвокат сказав, що ОСОБА_35 вбили, на що поліцейський відповів, що нікого не вбивали, а ОСОБА_19 перебуває в лікарні. Поліцейський сказав, що вони ж домовились, і якщо він зробить так, як йому сказали, все буде добре, а якщо буде щось по іншому - вони їх з ОСОБА_34 посадять. Як вони говорили, так він і зробив, все показав, що вони просили. Після цього його мати уклала договір з адвокатом.

На питання прокурора обвинувачений пояснив, що він ОСОБА_32 та ОСОБА_42 не наносив тілесних ушкоджень взагалі, він двічі зупиняв ОСОБА_13 , щоб він не бив спочатку ОСОБА_48 , а потім - ОСОБА_47 , він навіть не знав, що ОСОБА_15 вбитий, він про це дізнався лише від адвоката. Під час слідчого експерименту та під час допиту на стадії досудового розслідування він надавав інші показання, зокрема щодо заподіяння ним ударів ОСОБА_32 та заволодіння матеріальними цінностями, оскільки поліцейські обіцяли йому умовне покарання, застереживши розповідати правду, що потягло б за собою ув`язнення і його, і ОСОБА_7 Адвоката привезли лише в той день, коли він показував як він начебто бив ОСОБА_35 , це відбувалося наступного дня. Під час допиту адвоката не було. Під час слідчого експерименту були присутніми близько 10 людей, зокрема, поняті. Фотографування в ході слідчого експерименту проводилося, поліцейські навіть підказували, куди саме слід показувати, - він показав на руку, потім на ногу, а у нього запитали: ОСОБА_49 по голові? і він показав на голову. Чому ОСОБА_7 його оговорює він не знає, але знає, що після вбивства ОСОБА_7 ходив та хизувався, що він вбив ОСОБА_35 , а ОСОБА_6 затримали. Окрім того, під час перебування під вартою до нього приходили два кремезні чоловіки з числа ув`язнених і говорили, що якщо він надасть свідчення проти ОСОБА_7 , то може сам повіситися, побили його, після чого він сказав, що він ніяких показань проти ОСОБА_7 не надає і дістав документи, щоб підтвердити, що саме ОСОБА_7 свідчить проти нього, зазначивши, що він погано навчався у школі і через дурість взяв все на себе. Вони сказали, що зателефонують ОСОБА_7 і з`ясують, чому це за таких обставин він спантеличує впливових людей. Зараз його утримують в тому місці, де його не дістане цей криміналітет, але до його переведення вони його попередили, що якщо ОСОБА_13 заарештують, і він матиме документ з його показаннями, вони його всюди дістануть. Він просто зайшов та вийшов з будинку, мобільні телефони взяв ОСОБА_7 і на виході з будинку віддав йому і сказав викинути, коли вони вийшли, він відразу викинув мобільні телефони, він показував поліцейським це місце, вони фотографували. Під час затримання у нього мобільних телефонів не було, вони були у відділку поліції. Гроші також не його. Поняті були присутні під час видачі телефонів та грошей, одного з цих чоловіків він знає, він мешкає в кінці вул.Колгоспної, а іншого він не знає. В момент затримання після того що вони з ОСОБА_7 випили напередодні йому було так погано, що він навіть читати не міг, зміст протоколу затримання йому не доводили, він не пам`ятає, чи зачитували йому цей протокол.

На питання захисника обвинувачений пояснив, що під час слідчого експерименту відбувалося лише фотографування. Коли вони прийшли до будинку родини ОСОБА_9 , електропостачання не було, коли він зайшов до будинку, побачив, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_35 , а в іншій руці тримав ліхтарик (який вмонтований в запальничку). Він збоку схопив ОСОБА_7 за руку, але ОСОБА_7 його відштовхнув, а він впав. Велосипеди вони залишали у ОСОБА_50 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Коли вони залишали велосипеди, ОСОБА_51 виходив, спілкувався з ними. Коли вже поверталися за велосипедами, ОСОБА_51 не виходив, він бачив лише як він визирнув у вікно, та побачивши їх, закрив штору. Коли його затримали він вранці був у міськвідділку, це відбувалося близько 08-00 год., відразу після затримання його повезли до відділку. Потім його відвозили за місцем мешкання, забирали його паспорт, потім їздили додому до ОСОБА_9 , забирали телефони, він показував де телефони знаходяться. Телефони не вилучали в присутності понятих, вони коли їх знайшли - поклали в кишеню та поїхали, а у міськвідділі поліції вже на стіл поклали телефони та ще 400 грн. десь взяли. В міськвідділі йому надали в руки грошові кошти, зайшли 2 особи і йому сказали добровільно видавати, після чого він поклав їх на стіл, це відбувалося в день затримання, приблизно пообіді. Адвоката він вперше побачив наступного дня, а не в день затримання. Ніч він провів в ІТТ в м.Краматорськ.

На питання суду обвинувачений пояснив, що на подвір`я та в будинок родини ОСОБА_9 він зайшов без будь-якої мети, він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 сказав йому йти і він пішов. Спочатку він відмовлявся, але ОСОБА_7 був наполегливим, можливо, він злякався. Він ні про що не думав, хотів швидше піти до своєї дівчини. Він не може пояснити чому він не залишився на вулиці, а пішов далі на подвір`я, а після в будинок. ОСОБА_7 взяв биту за адресою: АДРЕСА_3 , він сказав, що буде у себе на районі виховувати осіб, що зловживають алкоголем. Коли вони були вдома у ОСОБА_9 бита жодного разу не була у його руках. Вранці наступного дня, коли його затримали, він будь-яких плям крові на своєму тілі або одязі не бачив, але він себе не розглядав. Він не бачив скільки ОСОБА_40 передала грошових коштів ОСОБА_7 , там було темно, світло від ліхтаря було тьмяне, тим паче ОСОБА_7 весь час світив йому в очі. ОСОБА_7 дав йому два мобільних телефони, щоб він їх викинув, можливо, щоб вони не зателефонували в поліцію, але він про це не думав. Коли він приїхав ці телефони забирати наступного дня разом з ним були два поліцейських. Вони приїхали до поліції, де вийшов поліцейський і запитав у них де вони взяли телефони, на що поліцейські відповіли, що у ОСОБА_9 вдома, а цей поліцейський почав на них кричати, що так не можна, слід було їх вилучати з понятими. Хто саме передав йому телефони, він не пам`ятає, там було багато поліцейських. Вказівку видати телефони він не пам`ятає йому надали до того, коли зайшли поняті, або вже у їх присутності. Поліцейський розповідав, що він добровільно видає телефони, потім запитав у нього чи буде він добровільно видавати телефони, він сказав, що буде та видав, після чого підписував протокол. В цей момент руки у нього були вільні, телефони та гроші він не діставав, їх принесли та поклали на стіл. У його присутності відбулося побиття ОСОБА_32 , а він не викликав ані поліцію, ані швидку, тому що він спочатку шукав ланцюжок в автомобілі, а потім коли повернувся, взагалі ОСОБА_35 не бачив, бачив як ОСОБА_7 бив ОСОБА_52 . ОСОБА_26 попросив у нього велосипед ще вдень щоб поїхати на ринок, на що він йому відповів, що завезе йому велосипед, коли буде їхати до ОСОБА_12 . Але потім, коли він йшов до ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 додому, ОСОБА_7 йшов мовчки з битою до ОСОБА_26 , а він тихо йшов позаду нього, оскільки ОСОБА_7 був злим і він не хотів, щоб він і його побив. А коли вони дійшли до ОСОБА_26 він сказав, що велосипед він обіцяв ОСОБА_44 , ОСОБА_7 у відповідь почав кричати на нього і дивитися таким поглядом, що він зрозумів, що краще буде якщо він забере велосипед та піде. Він не може пояснити чому він пішов до ОСОБА_26 , а не до ОСОБА_12 , ОСОБА_7 сказав йому йти і він пішов, він не запитував куди вони йдуть, був наляканий. Під час розмови захисника та ОСОБА_53 , після того як їх розвели поліцейські, захисник сказав, щоб робили, як хочуть, потім самі будуть відповідати. Поліцейських було багато, він їх не пам`ятає, в одному автомобілі було приблизно 5 осіб, один свідок навіть на руках сидів, а на іншому автомобілі привезли захисника. Коли він оговорював себе він знаходився під психологічним впливом, він дійсно вірив, що якщо він розповість саме так, то отримає умовне покарання. Тепер, коли він знає, до чого призвела його мовчазна згода, опинившись в тій ситуації знов, він би відразу уклав договір з адвокатом, адже зараз він розуміє, що він напідписував паперів і взяв на себе чуже вбивство, хоча він нікого не вбивав. А вбитого він знає з дитинства, він має дружні відносини з його сином, він би ніколи його не вбив, не мав потреби лізти до нього красти, він працював на заводі, мав гідну зарплатню.

Окрім того, в ході допиту свідків обвинувачення ОСОБА_6 зазначав, що показання свідка ОСОБА_54 відповідають дійсності.

На питання захисника після повторного допиту свідка ОСОБА_7 обвинувачений пояснив, що в ніч вбивства ОСОБА_8 електропостачання було відсутнє і на подвір`ї, і в будинку, електропостачання взагалі було відсутнє у цьому районі деякий період часу, а не лише у будинку ОСОБА_8 . Архінос ОСОБА_29 в той вечір приїхав не лише вжити алкоголь, а й зарядити телефон, оскільки на мкрн.Целінний не було електропостачання. Так ОСОБА_7 приїжджав неодноразово. Він не знає скільки часу не було електропостачання, його періодично відключали на тиждень, два.

Судом були допитані свідки по кримінальному провадженню, а саме:

Свідок ОСОБА_55 суду пояснив, що з ОСОБА_6 він знайомий, підстав оговорювати його він не має. Влітку 2022 він знаходився на подвір`ї будинку свого зятя у м.Слов`янську, де в альтанці вживав алкоголь з ОСОБА_6 та ОСОБА_56 , з якими там і жив близько трьох тижнів. Будинок розташований близько до центра міста. Приїхав його сват ОСОБА_57 та приєднався до них. Згодом прийшов ОСОБА_58 , який приніс пляшку, вони продовжили вживати алкоголь, це відбувалося біля 16-00 год. ОСОБА_59 о 20-00 год. поїхав додому. Ввечері близько 21-00 год. стало прохолодно, ОСОБА_58 попросив у ОСОБА_6 куртку та штани, ОСОБА_6 виніс йому свій одяг з будинку. Він о 22-20 - 22-30 год. пішов відпочивати в будинок, більше йому нічого невідомо. В альтанці залишилися ОСОБА_6 та ОСОБА_29 , він та ОСОБА_60 пішли спати. Вранці він прокинувся коли в будинок приїхали поліцейські та доставили до міськвідділу поліції, де він дізнався, що сталося вбивство.

Зі слів ОСОБА_6 йому відомо, що ОСОБА_61 - це мати дівчини ОСОБА_6 , її сусід побив ОСОБА_62 , забрав у неї якісь речі, винен їй гроші. В його присутності ОСОБА_6 намірів помститися цьому сусіду чи повернути гроші не виказував. Під час допиту слідчому він наплутав, це ОСОБА_63 сказав щодо сусіда. Валєра - це друг ОСОБА_6 , він це сказав за 3-4 тижні до вбивства.

На питання захисника свідок повідомив, що в той день ОСОБА_29 був вдягнутий в темно-сині шорти та світлу футболку. Рома просив у ОСОБА_6 одяг, оскільки була прохолодна погода, ОСОБА_6 виніс йому спортивні штани та вітрівку, які він вдягнув зверху на свій одяг. Валєра з ними в одному будинку не мешкав, він мешкав поруч. Під час проведення дозвілля ОСОБА_6 та ОСОБА_29 агресії не виявляли ані один до одного, ані щодо інших осіб.

Свідок ОСОБА_64 суду пояснила, що вона зустрічається з ОСОБА_6 , відносини з ним нормальні, підстав оговорювати його немає. 25.06.2022 ввечері вона зателефонувала ОСОБА_6 , запитала його де він знаходиться, на що він повідомив, що з друзями вживає алкоголь, пізніше прийде. ОСОБА_6 прийшов вранці, приблизно о 04-00 год. - 05-00 год. і сказав, що вони з ОСОБА_34 побили сусіда ОСОБА_65 . ОСОБА_6 був у стані алкогольного сп`яніння, наляканий, він більше нічого не розповідав та ліг спати. Їй відомо, що сусіда побили, більше їй нічого невідомо. Слідів крові на одязі ОСОБА_6 вона не бачила, в чому він був вдягнутий вона не пам`ятає. Сусід помер вночі 26 червня. За 2 тижні до цих подій ОСОБА_22 побив її мати, їй зателефонувала сусідка та сказала, що її мати спільно вживає алкоголь з ОСОБА_66 , там чутно крики, він її б`є. Вона побігла до них, зайшла та сказала, щоб він не чіпав її мати, а ОСОБА_19 пішов до неї з сокирою. Вона зателефонувала ОСОБА_6 , розповіла про те, що сталося, він приїхав з другом, вони поспілкувалися з ОСОБА_66 , щоб він такого більше не робив. Борзило ОСОБА_19 її матері нічого не повернув. Вона дарувала матері золотий ланцюжок, а ОСОБА_15 під час побиття зірвав з неї цей ланцюжок. Ланцюжок сусід не повернув, хоча мав повернути. Вони зверталися до поліції з цього приводу, приїжджали поліцейські, сказали, що у стані алкогольного сп`яніння вони заяву не приймуть і слід наступного дня прийти до поліції. До поліції вони не пішли, оскільки тоді її мати перебувала в запої. Їй відомо, що сусіда били лише руками.

Вона мешкала не з матір`ю, а в іншому місці. ОСОБА_6 вранці прийшов до цього місця. Вони вранці о 08-00 год. разом прокинулися, вона запропонувала ОСОБА_6 піти до її матері, яка раніше їх запрошувала, щоб привітати, адже у неї в той день був день народження. Вони пішли до її матері і там його затримали поліцейські. Вони з ОСОБА_6 спільно мешкали, спочатку, коли він приїхав з ОСОБА_11 , він мешкав у неї, а згодом він переїхав до ОСОБА_67 . Речі ОСОБА_6 зберігалися у ОСОБА_68 , у неї залишалось мало його речей. Борзило ОСОБА_19 вже не вперше бив її мати, її він також бив і намагався зґвалтувати, коли її мати була в стані сп`яніння, а він був у них в гостях.

Свідок ОСОБА_7 під час допиту суду пояснив, що він знайомий з обвинуваченим 5-6 років, підстав оговорювати його він не має. Він незадовго до цих подій умовно-достроково звільнився з місць позбавлення волі.

Він зустрівся з ОСОБА_6 17 червня, у нього був день народження, вони святкували його вдвох у нього у дворі, після чого почали більше спілкуватися. Потім якось зустрілися, він його запросив у гості, після чого він часто до нього приходив.

Одного разу 25.06.2022 вони компанією, один з яких ОСОБА_25 , вдома у ОСОБА_6 вживали алкоголь протягом тривалого періоду часу, перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він був вдягнутий у світлу футболку в білу смужку та або в шорти зеленого та темно-синього кольору, в смужку, або в спортивні штани, він точно не пам`ятає. В цей час він не просив ОСОБА_6 надати йому куртку та штани. ОСОБА_6 запропонував йому сходити до ОСОБА_69 , пояснивши, що він має віддати йому 10000 грн., тому він хоче дізнатися коли будуть гроші. Вони пішли, він по дорозі падав, ОСОБА_6 його підіймав. Підійшли до двору, ОСОБА_6 взяв дерев`яну палку, сказав, що вона знадобиться. Вони пішли до потерпілих додому, там було темно, ОСОБА_6 відчинив двері та зайшов в будинок. Коли він зайшов до будинку, то побачив бійку - ОСОБА_6 бив його палицею по різним частинам тіла, ОСОБА_19 кричав. В будинку при вході є невеликий коридор, далі вхід до єдиної кімнати, можливо там є якась кухня, але він її не бачив. Він побачив, що було заподіяно приблизно до 10 ударів. Він почув, як ОСОБА_6 у ОСОБА_69 та його дружини ОСОБА_70 запитував: Де гроші?, запитував, де телефон. В цей час потерпіла лежала на дивані, а ОСОБА_19 сидів на дивані. Дружина потерпілого ОСОБА_71 з дивану не вставала взагалі. Він був у будинку коли відчув сильний запах бензину. ОСОБА_6 хотів забрати машину Волгу, яка стояла у дворі, але так і не зміг її завести. Відчувши запах бензину, він почав нервувати, говорив ОСОБА_6 чи він зібрався підпалити тут усе. ОСОБА_71 зізналася, де це знаходиться, і ОСОБА_6 пішов шукати. Там одна кімната, ОСОБА_6 стояв спиною до них коли шукав, знайшов у шафі якісь гроші та кнопковий телефон. Потім вони пішли звідти. Вранці, коли почало світати було вже прохолодно і він попросив у ОСОБА_6 куртку. ОСОБА_6 зняв свою куртку і віддав йому. Він прийшов додому, на кухні роздягнувся і ліг спати, а рано вранці приїхали поліцейські.

Борзило ОСОБА_19 кричав, стогнав, фізичного опору не здійснював. Коли вони уходили, ОСОБА_19 рухався. Він не бачив, щоб ОСОБА_6 спричиняв тілесні ушкодження дружині ОСОБА_32 , яка говорила, що гроші вони знайдуть, віддадуть. Припускає, що ОСОБА_6 міг вдарити дружину потерпілого декілька разів, чи по нозі, чи по руці, щоб вона замовкла. Коли ОСОБА_6 знайшов телефон, гроші, він трохи заспокоївся і вони пішли.

ОСОБА_6 телефонував йому з СІЗО та просив сказати в суді, що ОСОБА_19 був у складі незаконних збройних формувань. Нещодавно йому прийшло повідомлення на Viber з погрозою від ОСОБА_12 , щоб він відмазав малого або вони поїдуть вдвох, він не вчиняв вбивства ОСОБА_32 . ОСОБА_6 раніше приходив до ОСОБА_18 розбиратися за його дівчину чи його мати, там був конфлікт, коли він чи побив, чи щось вкрав.

На питання захисника свідок пояснив, що коли вони заходили на подвір`я було темно. Від вулиці до будинку йти приблизно 30-40 м і поки він подолав цю відстань у стані сильного алкогольного сп`яніння, зайшовши в будинок, де було ввімкнене світло, він побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_48 .

Куртку ОСОБА_6 він вдягнув вже вранці, коли вони вийшли від потерпілих.

Родину ОСОБА_9 він знає давно, оскільки його колишня співмешканка любила випити і спілкувалася з ними. Наразі йому відомо, що ОСОБА_71 померла. Він з ними відносин не підтримував. Вважає, що у ОСОБА_70 підстав оговорювати його не було. Він не знає, чому ОСОБА_71 на допиті пояснювала, що удари наносили 2 хлопця, оскільки під час впізнання вона в ньому не впізнала нападника.

Коли вони уходили ОСОБА_15 вже лежав на підлозі, він не намагався його підняти, оскільки хотів піти додому і ОСОБА_6 йому сказав, що слід йти. Він бачив як ОСОБА_6 наносив удари лише коли зайшов до будинку, більше ОСОБА_6 ударів не наносив. Припускає, що вони могли посадити потерпілого на диван, але коли вони уходили, потерпілий лежав на підлозі. Коли ОСОБА_6 пішов шукати телефон та гроші він віддав палку та попросив її потримати. Він нікому ударів не наносив в той час, коли у нього була палка, це тривало близько 5 хвилин.

Він сидів поруч з ОСОБА_66 на дивані, удари потерпілій палкою не наносив, а потерпіла лежала позаду них, він міг опиратися на руку, оскільки йому було незручно сидіти. Потерпіла могла надати такі показання, оскільки він не знає куди потім пішов ОСОБА_6 , можливо, він з кимось повернувся до потерпілих. У нього не було причини ані повертатися до потерпілих, ані вперше туди йти.

Його слідчий допитував в той же день вранці, слідчий експеримент з ним проводився в кабінеті. Протоколи слідчих дій він читав. Під час слідчого експерименту він показував, як наносив удари ОСОБА_6 , його фотографували. Пояснення він надавав під час допиту.

Від місця мешкання ОСОБА_6 вони йшли з велосипедами, оскільки їхати вони не могли, він падав при виході з двору, потім на узбіччі, коли вони йшли по асфальту поруч, була вже комендантська година. Можливо, ОСОБА_6 їхав на велосипеді, він їхати не міг. По дорозі вони заходили до товариша ОСОБА_6 .

Під час повторного допиту, що відбувся за клопотанням сторони обвинувачення 19.09.2023, свідок ОСОБА_7 на питання прокурора суду пояснив, що він з ОСОБА_26 не дуже добре знайомий, вони декілька разів зустрічалися, ОСОБА_6 йому показував, де мешкає ОСОБА_26 . Два велосипеди, на яких вони їхали ніде не стояли, вони виїхали з подвір`я, де вони вживали алкоголь, і велосипеди були з ними. Коли це все відбулося, велосипед залишився у нього за місцем мешкання, а вже потім, коли ОСОБА_6 затримали, він телефонував та просив відвезти велосипед за тією адресою, з якої вони виїжджали. Цей велосипед він відвіз не на вул.Першого Травня, а матері дівчини ОСОБА_6 - ОСОБА_72 . В той вечір о 20-00 - 21-00 год. він з ОСОБА_26 не зустрічався.

ОСОБА_73 просив мати своєї дівчини надати проти нього показання, майже змушував це зробити, про це йому говорила дівчини ОСОБА_61 . Він ніде не переховувався, він був вдома, а ОСОБА_6 переховувався у дівчини, чому ж він переховувався, якщо він ні в чому не винен. Він ОСОБА_26 не бачив, вони з ОСОБА_26 не розмовляли, в куртку вдягнутий не був, був у стані алкогольного сп`яніння. Під час судового розгляду йому телефонував ОСОБА_74 з тюрми, просив йому допомогти з адвокатом, просив затягнути суд, допомогти якось виплутатися, пропонував сказати, що ОСОБА_15 був сепаратистом. Також у месенджер Viber йому надходило повідомлення, що якщо він не допоможе витягнути ОСОБА_75 то також потрапить до в`язниці разом з ним як співучасник. Він нічого не відповідав.

Опівночі за місцем мешкання ОСОБА_26 він не був, велосипед не повертав, він його повернув ОСОБА_72 згодом. Дудника не він, не ОСОБА_73 не бачили ані до вбивства, ані після вбивства, бити у нього не було. Бита була у ОСОБА_75 , він її взяв з того подвір`я, де вони вживали алкоголь, там же він взяв велосипед. Він запитував у ОСОБА_6 навіщо йому бита, ОСОБА_6 відповів, що про всяк випадок. Розійшлися вони з ОСОБА_76 вранці, коли ОСОБА_6 сказав, що вже час йти, ОСОБА_77 забрав биту з собою, велосипед залишився у нього, велосипед він за тиждень після цих подій відвіз ОСОБА_72 . Він ніякого тиску на ОСОБА_78 не чинив, а ОСОБА_26 він бачив лише двічі і лише з ОСОБА_41 . Йому ОСОБА_61 говорила, що ОСОБА_6 телефонував ОСОБА_26 та просив надати показання проти нього.

На питання захисника свідок пояснив, що до того, як він зайшов до будинку, в якому був вчинений злочин, він був вдягнутий у футболку світло-синього кольору в білу смужку та шорти. Свідки в судовому засіданні вказували, що він вдягнув куртку та штани зверху на шорти і в них пішов, оскільки ці свідки є близькими ОСОБА_6 та хочуть його вигородити, це в їхніх інтересах. Після затримання ОСОБА_6 телефонував йому з тюрми приблизно за тиждень-два та просив повернути велосипед, це відбулося не відразу після затримання. Факт надходження йому повідомлень з погрозами він підтвердити не може, оскільки його телефон розбився три дні тому, він хотів показати ці повідомлення суду на минулому засіданні, показував їх прокурору. Дудника він бачив двічі до вбивства ОСОБА_8 .

Коли вони святкували з ОСОБА_6 його день народження у нього вдома, ОСОБА_6 ще тоді говорив про цього ОСОБА_35 , на що він йому відповів, що ОСОБА_6 це не потрібно. Коли він зайшов у будинок, ОСОБА_6 був на відстані 10 метрів, він побачив, як ОСОБА_6 бив битою ОСОБА_35 по голові, оскільки у будинку було ввімкнуте світло.

На питання обвинуваченого свідок пояснив, що він забрав велосипед і поїхав додому. Вони з ОСОБА_6 пересувалися на двох велосипедах.

Свідок ОСОБА_79 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 є нареченим її доньки, підстав оговорювати його у неї немає. Щодо обставин кримінального провадження зазначила, що ОСОБА_6 прийшов з ОСОБА_12 вранці 26 червня приблизно о 07-00 - 08-00 год., вона приготувала їм сніданок. Коли вони тільки сіли за стіл, ОСОБА_6 стало зле, він вийшов на вулицю до вбиральні і за 1,5 хвилини приїхала поліція з потерпілою ОСОБА_80 , запитували ОСОБА_6 . Поліцейські зайшли на подвір`я, та в туалеті виявили ОСОБА_6 . ОСОБА_6 був блідий, схвильований та розповів, що у ОСОБА_81 відбулася бійка, він ні в чому не винен, переважно діяв ОСОБА_7 , який побив ОСОБА_82 та молотком побив ОСОБА_35 . ОСОБА_6 хотів розібратися, оскільки 2 тижні тому було якесь свято, ОСОБА_40 запросила її в гості вживати алкоголь, вона погодилась та пішла до неї. Вони вживали алкоголь і коли вона вже зібралася додому та вийшла на подвір`я, де ОСОБА_19 на неї напав ззаду, зірвав золотий ланцюжок та почав душити, намагаючись її зґвалтувати. Її крики чули сусіди, коли прийшла сусідка, він прогнав її, ця сусідка зателефонувала її доньці ОСОБА_12 , яка була на роботі та зателефонувала ОСОБА_6 . У неї було синє обличчя, набряки. Коли вона прийшла додому приїхала поліція, але вона не стала писати заяву на ОСОБА_45 , оскільки відчувала свою провину за те, що пішла туди та вживала там алкоголь. Припускає, що ОСОБА_6 вирішив за неї вступитися та 9-го числа побив його, але він його не вбивав. Через 2 тижні він чомусь знову пішов туди, з ним пішов ОСОБА_7 . Наскільки вона знає ОСОБА_6 , він не здатний на вбивство, а ОСОБА_7 20 років провів в місцях позбавлення волі за вчинення вбивства. ОСОБА_6 взяв все на себе, оскільки ОСОБА_7 його залякав, він постійно з ножем ходить, постійно погрожує. Вона не виправдовує ОСОБА_6 , не говорить, що він ні в чому не винний, йому не слід було туди йти, але вона не думає, що ОСОБА_6 міг вбити, у нього таких садистських схильностей ніколи не було, вона його знає вже багато років.

На питання прокурора чому вона під час досудового розслідування нічого не повідомляла про ОСОБА_7 , свідок зазначила, що вона 7 годин в спекотних умовах перебувала у міськвідділі поліції, поки допитували ОСОБА_82 , її доньку, ОСОБА_6 , потім вона після надання показань підписала папери, не читаючи їх, і нарешті пішла додому, але зараз вона надає правдиві свідчення. Вважає, що ОСОБА_7 був у дуже неадекватному стані, тому і вбив сусіда. ОСОБА_6 не міг вбити, тим більше, що били не лише ОСОБА_35 , а й ще ОСОБА_82 били по руках, вона бачила сліди, живіт у неї був вздутий, її по животу били дубиною, ОСОБА_6 такого би не зміг зробити. Вона не знає за чиєю ініціативою ОСОБА_6 з ОСОБА_7 пішли до родини ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_83 суду пояснив, що з ОСОБА_6 він знайомий з дитинства, відносини з ним нормальні. Він мешкав у одному будинку з ОСОБА_6 та ОСОБА_84 . В той день, минулого року, влітку, напередодні вбивства ОСОБА_18 , коли компанія вживала алкоголь в альтанці на подвір`ї будинку ОСОБА_85 (який виїхав в евакуацію за місяць до цих подій) за місцем мешкання, він з ними вживати алкоголь не став, а був у будинку та дивився фільми. В альтанці перебували ОСОБА_6 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 та можливо ОСОБА_59 (він не весь час там був). Він алкоголь в той день не вживав, в компанії не знаходився, але декілька разів виходив палити. Коли він вийшов на вулицю приблизно о 20-00 - 21-00 год. та палив, він почув, як ОСОБА_29 вмовляв ОСОБА_6 піти та взяти грошей з людини, яка побила мати його дівчини, розібратися з нею, агресивно себе поводив. ОСОБА_6 відповідав, що не варто туди йти, не потрібно. Згодом тема розмови змінилася, ніхто нікуди не пішов. Приблизно з 21-00 до 22-00 год. він знову вийшов та побачив, що ОСОБА_14 , який раніше був у світлих шортах та футболці, був вдягнутий в спортивні чи джинсові штани темного кольору та куртку темно синього кольору, куди поділись шорти йому невідомо. Він не бачив як ОСОБА_6 виносив ці речі ОСОБА_29 , але він знає, що ОСОБА_6 виносив речі. Він не знає, коли вони пішли, він вже спав, а вранці прокинувся, коли приїхали поліцейські та забрали його та ОСОБА_68 , оскільки ОСОБА_68 підозрювали у співучасті у вбивстві ОСОБА_32 .

На території подвір`я, де вони мешкали, була дерев`яна бита, яка знаходилась під підвіконням. Під час досудового розслідування він не говорив про ОСОБА_7 , оскільки про ОСОБА_7 його ніхто не запитував, його запитували лише про ОСОБА_6 . Зараз він надає більш детальні свідчення. Його допитували один раз, в день вбивства.

Потім він дізнався, що ОСОБА_6 з ОСОБА_29 поїхали на велосипедах до потерпілих.

Свідок ОСОБА_88 суду пояснив, що з обвинуваченим він особисто не знайомий, він був понятим в ході слідчої дії за його участю. Він з братом проходили у центрі міста повз міськвідділ поліції, де запропонували бути понятими, вони погодилися, після чого їх на службовому автомобілі відвезли до приватного будинку у центрі міста неподалік від пам`ятника Шевченку. На місці працівники поліції відвели затриманого до будинку, де він показував як він вчиняв вбивство. Окрім обвинуваченого на місці був його захисник, декілька поліцейських, він з братом та жінка, яка була співмешканкою вбитого. Він не пам`ятає, що говорила дружина померлого, коли побачила обвинуваченого, коли він приїхав і обвинувачений, і дружина померлого вже були на місці, оскільки він зі слідчим їздили ще за захисником. Він не бачив, щоб поліцейські відводили в бік дружину померлого та захисника і щось пояснювали. Коли вони приїхали, він пам`ятає, як до обвинуваченого підійшов захисник і вони почали спілкуватися. Обвинувачений на місці спокійно надавав пояснення, самостійно показував як він наносив удари і розповідав про себе, а не про когось іншого. У обвинуваченого він тілесних ушкоджень не бачив, обвинувачений не говорив про здійснення на нього тиску і його поведінка жодним чином не свідчила про наявність будь-якого тиску на нього. Обвинувачений розповів, що коли він увійшов в будинок, чоловік на нього замахнувся, намагався його вдарити, а він відібрав цю палку і вдарив цього чоловіка 2-3 рази. Потім вони зайшли всередину і обвинувачений показував як він наносив удари на дивані (приблизно 3 удари) та на підлозі - по ногам та по тілу (удари 3-4). Вони вийшли з цієї кімнати та зайшли в іншу, де він показав як забрав два телефони та грошові кошти у сумі 400-500 грн., після чого вони вийшли з будинку, він неподалік від будинку викинув палицю та пішов у бік центра міста. Обвинувачений розповідав, що був у цьому будинку зі своїм другом, і коли вони вийшли - розійшлися по різним сторонам. Захисник був поряд з обвинуваченим, вони не висловлювали зауважень по ходу проведення слідчої дії. З протоколом слідчого експерименту він ознайомлювався, підписував його, свої підписи у протоколі впізнав. Під час слідчого експерименту обвинувачений не розповідав, в чому він був вдягнутий. Він не пам`ятає, чи запитували у обвинуваченого в чому був вдягнутий його друг. Коли обвинуваченого запитували про його друга, він пояснював, що друг стояв у нього за спиною та декілька разів виходив з кімнати, коли він бив людину, як він зрозумів, друг жодним чином не реагував на ці події. Обвинувачений пояснював, що два телефони та гроші він сховав десь за вбиральнею на іншому подвір`ї, що розташоване далі по дорозі. Телефони та гроші за вбиральнею їм не показували, обвинувачений розповідав про це, а як він зрозумів, поліцейські вилучили ці предмети ще до проведення слідчого експерименту. Також обвинувачений вказував, що у будинку знаходилась жінка, яка лежала на дивані, розповів, що він штовхнув її з дивану, а куди потім поділася ця жінка він не пам`ятає. Мобільні телефони та гроші він взяв в іншій кімнаті, про наявність освітлення у будинку в момент вбивства він не пам`ятає, що говорив ОСОБА_6 , але, начебто, в тому будинку відсутнє електропостачання взагалі. Чи запитував слідчий яким чином він знайшов ці предмети у темній кімнаті, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_89 суду пояснив, що з обвинуваченим він особисто незнайомий. В минулому році наприкінці червня чи на початку липня він з братом проходили повз міськвідділку поліції, де їм запропонували бути понятими у справі про вбивство, на що вони погодилися. Після цього, зачекавши коли всі зберуться, вони поїхали на місце вчинення вбивства, де обвинувачений розповів, що ввечері зі своїм товаришем вживав алкоголь, потім пригадав, що його співмешканка жалілася на одного чоловіка, який до неї приставав, він у стані сп`яніння вирішив вчинити самосуд і вони з другом пішли до цього чоловіка. Коли вони підійшли та постукали у двері, чоловік відчинив двері і обвинувачений відразу на нього накинувся з кулаками, чоловік почав захищатися і взяв до рук якусь палку, якою хотів вдарити обвинуваченого. Він цю палку не бачив, вона довжиною близько 50 см, а чи кругла, чи квадратна - йому невідомо, обвинувачений на питання слідчого відповів, що не пам`ятає з чого вироблена ця палка, чи то з дерева, чи з металу. ОСОБА_6 схопив цю палку і почав нею наносити удари - спочатку в коридорі (2-3 удари), а потім, коли відштовхнув його в іншу кімнату, добивав його вже на ліжку (4-5 ударів). Коли все це зробив, вони з другом пішли з будинку. Під час нанесення ударів була присутня дружина вбитого, яка намагалася вступитися, і вони її чи вдарили, чи відштовхнули, він вже точно не пам`ятає. Коли обвинувачений заподіяв тілесні ушкодження, вони попросили у дружини загиблого якісь цінності, вона передала їм 400 грн., а два мобільних телефони вони самі знайшли. Коли вони вже залишили будинок, дійшли до якоїсь вулиці та розійшлися у різні сторони, обвинувачений пішов до дівчини. Працівникам поліції він також повідомив, що телефони та гроші він залишив в ту ніч на іншому подвір`ї, а не там, де сталося вбивство. Ці пояснення обвинувачений надавав вільно, спокійно, ніхто його не примушував говорити. Він їхав з обвинуваченим в одному автомобілі, під час поїздки обвинувачений нічого йому не повідомляв, а коли прибули на місце (за 50 м до місця вбивства) та чекали на інший автомобіль, обвинувачений палив разом з поліцейськими, ніхто до нього агресивно не ставився, тілесних ушкоджень у нього не було, обвинувачений поводив себе спокійно, не нервував, у нього склалося враження, що він ні за що не переймається. До місця вбивства вони йшли пішки, коли вже приїхав інший автомобіль. Друг обвинуваченого стояв позаду нього і жодних активних дій не вчиняв, а коли обвинувачений попросив гроші та телефони, то отримав їх особисто в руки. Обвинувачений зазначав, що телефони він взяв у тій кімнаті, де відбувалося побиття, - близько до правого кута кімнати, навпроти ліжка, вони лежали на меблях, що схожі на шафу, а гроші йому принесла дружина вбитого з іншої кімнати, оскільки вони їй погрожували побиттям. В ході слідчого експерименту обвинувачений пояснював, що палку він викинув ліворуч від паркану, вийшовши з домоволодіння потерпілого, але цю палку вони не знайшли. З протоколом слідчого експерименту він ознайомлювався, підписував його, свої підписи впізнав. Цього разу він вперше брав участь в якості понятого. Під час слідчої дії у обвинуваченого не запитували в чому він був вдягнутий, він про це не розповідав. Освітлення в будинку, напевно, було відключене за борги, тому користувалися свічкою чи ліхтариком. Він не пам`ятає, чи запитували у обвинуваченого як він шукав речі у темній кімнаті. Вони з братом були весь час разом в ході проведення слідчої дії. Коли вони приїхали на місце, у потерпілої була ліва рука перев`язана, після того як обвинувачений її вдарив чи палкою, чи кулаком в ніч вбивства. Захисник по приїзду спілкувався з обвинуваченим, про що саме йшла мова він не чув, він знаходився на відстані 20-25 м, біля обвинуваченого стояв поліцейський (вони були в одних кайданках), це спілкування тривало близько хвилини, після чого почалася слідча дія, захисник не вимагав поговорити з дружиною вбитого. Дружина вбитого знаходилася при вході в будинок, де стояв розбитий автомобіль. Під час слідчого експерименту обвинувачений розповідав, що вимагав ключі від цього автомобіля у дружини загиблого, але не отримав їх (він це точно не пам`ятає, може помилятися). Друга з яким він прийшов на місце вбивства він ніяк не називав, розповідав, що він спостерігав за тим, що відбувається.

Свідок ОСОБА_51 суду пояснив, що обвинувачений є його другом з дитинства. У червні 2022 він попросив у ОСОБА_75 велосипед щоб відвезти бабусі гуманітарну допомогу. Ввечері приблизно о 20-00 - 21-00 год. вони прийшли до нього вдвох - ОСОБА_73 та ОСОБА_29 , привезли велосипед. Прізвище ОСОБА_29 йому невідомо, він з ним незнайомий. Хвилин 5 вони спілкувалися, після чого ОСОБА_73 та ОСОБА_29 пішли. Далі, можливо опівночі, можливо о 01-00 год. він почув, що на подвір`ї хтось гучно розмовляє. Він хотів вийти, але коли зібрався виходити, почув, як хвіртка зачинилась. По голосу він дізнався, що це були вони, він чув голос ОСОБА_75 .

На питання сторони захисту свідок повідомив, що час візиту до нього ОСОБА_75 та ОСОБА_29 він назвав імовірно, він не дивився на годинник. ОСОБА_73 був вдягнутий як зазвичай - шорти, футболка та тапки, а інший чоловік був вдягнутий у чорні штани, синю спортивну куртку та бандану. Куртка була вироблена з плащівки. Коли він вийшов вже після опівночі на подвір`я після того як хвіртку зачинили, велосипедів не було. Він тоді прокинувся, оскільки чув, що вони кричали один на одного, сперечалися, про що саме - йому невідомо. Він лише чув, як ОСОБА_29 кричав на ОСОБА_75 . Наступного дня або через день він дізнався, що вбили його сусіда, який мешкав нижче по вулиці разом з дружиною ОСОБА_80 та на дому займався ремонтами телевізорів. Чи ремонтував він телевізори на момент смерті, йому невідомо, він знає, що він цим займався раніше. Ця родина характеризувалася як непорядна. Наступного дня він ОСОБА_75 не бачив.

На питання прокурора свідок пояснив, що ввечері ОСОБА_73 з ОСОБА_29 привезли йому гірські велосипеди, їх марку та колір він не пам`ятає, а вночі забрали їх. Велосипеди вони йому не повертали, оскільки це не його велосипеди, він у ОСОБА_6 просив один велосипед. Він не керував двома велосипедами одночасно, він не встиг, він просив один велосипед, а не два. Під час досудового розслідування він не надавав показання, оскільки його ніхто не допитував. Він не думав, що його показання настільки важливі, для того щоб самостійно піти до поліції.

На питання суду свідок пояснив, що вони до нього прийшли приблизно о 20-00 - 21-00 год. У ОСОБА_29 була бита, він нею хизувався, говорив, що буде на районі виховувати осіб, що зловживають алкоголем, це він говорив з посмішкою. Більше у них при собі нічого не було. Була ця бита саморобна, або виготовлена промисловим шляхом він не бачив, бита була у нього в руках весь час, йому здалося, що бита справжня. Він не бачив у них ознак алкогольного чи іншого сп`яніння під час нетривалого спілкування, вони впевнено тримались на ногах. Він не бачив, як вони дісталися до нього, коли привезли велосипеди. Стан ОСОБА_29 він не може охарактеризувати як стан сильного алкогольного сп`яніння, вони обидва впевнено стояли на ногах. Ввечері, коли вони повернулись, він зрозумів, що це вони, впізнав ОСОБА_75 за голосом, у нього вікно було відчинено на провітрювання, він чув голоси ОСОБА_75 та ОСОБА_29 . Коли вони залишили велосипеди ввечері, він провів їх за хвіртку та вони пішли. Другий велосипед взяв ОСОБА_29 , чи він поїхав на ньому, він не бачив, биту він забрав з собою. До цього він декілька разів бачив ОСОБА_29 , він неадекватно себе поводив, скоріше за все він психічно нездоровий, він дуже агресивний. ОСОБА_6 незадовго до події кримінального правопорушення познайомився з ОСОБА_29 , він бачив їх вдвох. Він не запитував ОСОБА_6 , чому він спілкується з ОСОБА_29 , це його право визначатися з ким спілкуватися. Він вважає, що ОСОБА_6 добровільно пішов з ОСОБА_29 . Масок у них не було, у ОСОБА_29 на голові була бандана, у ОСОБА_6 на голові, ймовірно, була кепка.

З протоколу огляду місця події від 26.06.2022 та ілюстративної таблиці до нього вбачається, що слідчим в присутності понятих за участю спеціаліста з добровільної згоди ОСОБА_53 було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_2 . В ході огляду встановлено, що територія домоволодіння парканом по периметру не огороджена, на території розташований одноповерховий житловий будинок, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері, які обладнані запірним пристроєм - врізним замком, який перебуває у положенні зачинено - у не справному стані. Будинок складається з чотирьох кімнат - коридор, кухня, спальня та кімната № 2. При вході до будинку розташовується коридор, в якому є дерев`яні двері, що ведуть до кухні. З приміщення кухні прямо розташовується спальна кімната, вхід до якої здійснюється через дерев`яний отвір.

У лівому передньому куті спальної кімнати розташоване ліжко, в ході огляду якого на наволочці та ковдрі виявлені нашарування речовини бурого кольору. Поруч з ліжком на підлозі виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований на лівому боці, нижні кінцівки зігнуті в колінах, верхні кінцівки зігнуті в ліктях, на трупі маються нашарування речовини бурого кольору. В ході огляду трупу встановлено, що голова має пошкодження шкіри у вигляді ран, синців та саден, на правій щоці міститься пошкодження шкіри розміром 2,5 х 0,5 см., на нижній губі пошкодження шкіри розміром 1 х 0,5 см. В ході огляду ротової порожнини виявлено відсутність верхніх зубів. На волосистій частині голови виявлено згустки крові. В ході огляду спальної кімнати було вилучено зріз наволочки з речовиною бурого кольору, зріз підлогового покриття з нашаруванням речовини бурого кольору та труп ОСОБА_8 .

У коридорі ліворуч розташовуються двері, що ведуть до приміщення кімнати № 2, де розташовані запчастини, інструменти, серед яких виявлено жіночий гаманець коричневого кольору на блискавці, в якому знаходиться купюра номіналом 2 грн. В ході огляду цієї кімнати було вилучено жіночий гаманець.

На території домоволодіння праворуч від входу у траві виявлено та вилучено зв`язку з сімох ключів на чорному шнурі.

Ухвалою слідчого судді від 28.06.2022 визнано законним проникнення до будинку АДРЕСА_2 , надано дозвіл на проведення обшуку, що відбувся 26.06.2022.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2022 та довідки до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_53 , вона впізнала ОСОБА_6 як чоловіка на ім`я ОСОБА_73 , якого вона знала раніше та впізнала за голосом під час події кримінального правопорушення, коли він 26.06.2022 приблизно о 02-00 год. вбив ОСОБА_8 , за сукупністю ознак, а саме за формою обличчя, формою носа, очей, брів.

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_53 від 26.06.2022 вбачається, що потерпіла показала та розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначаючи, що 26.06.2022 о 02-00 год. вона прокинулася у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , та побачила, що у кімнаті знаходяться двоє невідомих чоловіків та її чоловік ОСОБА_8 . В цей час її чоловіку наносились удари предметом продовгуватої форми, на її думку - битою. Внаслідок цих ударів чоловік сів на диван. Удари продовжували наносити і чоловік впав на підлогу. Невідомі його підіймали та садили на диван, при цьому вимагали грошові кошти та продовжували бити його в область голови та тулубу, після чого чоловік з підлоги більше не піднімався. Потерпіла вказала механізм заподіяння ударів, зазначивши, що коли вона прокинулася, побачила, що її чоловік стояв спиною до невідомих чоловіків, в цей момент один з невідомих чоловіків, тримаючи в правій руці предмет продовгуватої форми, схожий на биту, наніс її чоловікові в область голови удар зверху, від якого він сів на диван. Після чого вказаним предметом продовжувались наносити удари в область голови її чоловіка (кількість ударів зазначити не змогла), від яких чоловік впав на підлогу. В подальшому чоловіка продовжували бити, однак, цих ударів вона не бачила. Потерпіла показала механізм заподіяння ударів на статисті, що зафіксовано у фототаблиці, відобразивши нанесення удару по голові ззаду, нанесення удару по голові, коли її чоловік сидів на дивані, нанесення удару по тулубу в область плеча, коли чоловік лежав на підлозі біля дивану, та нанесення удару по голові, коли чоловік лежав на підлозі біля дивану.

Згідно з протоколом допиту потерпілої ОСОБА_53 від 26.06.2022, під час допиту на стадії досудового розслідування кримінального провадження вона пояснювала, що 25.06.2022 приблизно о 15-00 год. вона прийшла додому з роботи, її чоловік ОСОБА_8 в цей час знаходився вдома і займався побутовими справами. Приблизно о 17-30 год. вона пішла спати в спальну кімнату, чоловік в цей час продовжував займатися побутовими справами. Приблизно о 02-00 год. 26.06.2022 вона прокинулась від удару по нозі в область вище коліна та побачила, що в кімнаті стояв її чоловік та двоє осіб чоловічої статі, на голові у яких були маски. У одного з чоловіків в руках був дерев`яний предмет продовгуватої форми, схожий на биту. В цей час чоловік, у якого в правій руці була бита в руках, наносив удари її чоловікові в область голови, кількість ударів вказати не може. Її чоловік від ударів сів на диван, потім впав на підлогу. Двоє чоловіків підняли його з підлоги та посадили на диван. Далі один з чоловіків запитав у її чоловіка: Где золото и 10000 гривен?. Вона по голосу впізнала цього чоловіка, це був давно знайомий їй чоловік на ім`я ОСОБА_73 , познайомив її з ним син її чоловіка ОСОБА_90 . Дерев`яна бита була в руках у іншого невідомого їй чоловіка. Впізнавши ОСОБА_75 , вона запитала у нього: ОСОБА_91 , какие деньги ты ищешь?, на що він відповів їй у грубій формі щоб вона перестала розмовляти та облив її з пластикової пляшки рідиною, схожою на бензин. Далі він знову вимагав у неї золото та 10000 гривень, на що вона відповіла, що покаже, де знаходяться грошові кошти. Вона з ОСОБА_41 пішла до кімнати, де зберігався гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 500 гривень двома купюрами по 200 грн. та однією купюрою в 100 грн. Вона віддала йому свій паспорт і паспорт чоловіка та грошові кошти в сумі 500 грн. В цей час її чоловік та невідомий їй чоловік знаходилися в кімнаті, де вони спали. Вони з ОСОБА_41 повернулися до спальної кімнати, її чоловік в цей час лежав на підлозі, а невідомий чоловік перебував у кімнаті. ОСОБА_73 сказав їй, щоб вона заховалася під ковдру, що вона і зробила, а ОСОБА_73 продовжив шукати грошові кошти в цій кімнаті. Її чоловік лежав на підлозі, а другий невідомий чоловік в масці, у якого в руках була дерев`яна бита, сидів поряд з нею на дивані та протягнув свою руку в область її ноги. Вона рукою відштовхнула руку цього чоловіка, після чого він наніс їй удар битою в область правої лопатки на спині, вона в цей час лежала на животі. Вона перевернулася на спину, а цей невідомий чоловік замахнувся битою, вона встигла прикрити голову двома руками, тому удар прийшовся в область вказівного пальця лівої руки. Після цього ОСОБА_73 сказав: Бабу не трогай, она не интересна, чтобы через 2 дня было 10000. Ці двоє чоловіків у масках пішли в напрямку виходу з будинку та покинули будинок приблизно о 03-00 год. Вона пішла до лікарні, щоб їй надали медичну допомогу та направили швидку допомогу для її чоловіка. Повернувшись додому з лікарні, вона побачила, що її чоловік лежить на тому ж місці, що й лежав після нанесення йому ударів в область голови, він не подавав ознак життя.

З протоколу огляду від 26.06.2022 та фототаблиці до нього вбачається, що слідчим за участю та з добровільної згоди ОСОБА_7 було оглянуто та вилучено верхній одяг ОСОБА_7 , який йому надав у користування раніше знайомий ОСОБА_73 , - куртку, в ході огляду на рукаві якої встановлено наявність речовини бурого кольору.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , та довідки і фототаблиці до нього, ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 як раніше знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_73 , з яким він в нічний час з 25.06.2022 на 26.06.2022 направились за місцем мешкання ОСОБА_69 , де ОСОБА_73 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_69 , за зовнішніми рисами обличчя, формою голови, формою носу та губ.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , він показав та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що в період з 25.06.2022 по 26.06.2022, у нічний час (точну годину назвати не може), під час проведення дозвілля ОСОБА_73 запевнив, що хоче піти до ОСОБА_69 для того, щоб з`ясувати в якому стані грошові кошти, які він вимагав, та попросив його піти разом з ним, взявши до рук дерев`яну биту. Він запитав навіщо йому бита, на що ОСОБА_6 відповів, що вона знадобиться. Після цього вони попрямували за місцем мешкання ОСОБА_69 , він візуально може вказати куди саме. Прийшовши на місце, ОСОБА_73 відчинив дверцята, яким саме чином він не бачив, оскільки на подвір`ї не було освітлення. Зайшовши в будинок, ОСОБА_73 одразу перебував на відстані близько 10 м від нього, при цьому в цей час ОСОБА_73 вже наносив удари дерев`яною битою по ОСОБА_69 , знаходячись від ОСОБА_69 приблизно на відстані 1 м та запитуючи у нього: Де мої гроші?. Він бачив, що ОСОБА_73 у правій руці тримав биту та наносив удари зверху вниз, удари приходились в область голови, правого плеча, правої руки та по іншим частинам тіла, загальна кількість ударів - приблизно 10. ОСОБА_19 в цей час сидів на дивані, а він знаходився разом зі співмешканкою ОСОБА_69 , ніяких дій не вчиняв. Далі, коли ОСОБА_19 знаходився на підлозі в лежачому стані, він підняв його та посадив на ліжко, а ОСОБА_73 продовжив наносити удари по ОСОБА_69 дерев`яною битою зверху вниз, наносив удари в область живота, рук та інших частин тіла, загальна кількість приблизно 10 ударів. Після цього вони з ОСОБА_41 покинули будинок, при цьому він взяв грошові кошти та мобільні телефони. Свідок показав механізм заподіяння ударів на статисті, що зафіксовано у фототаблиці, відобразивши нанесення удару по голові спереду, нанесення удару по тулубу в область правого плеча, нанесення удару по всіх частинах тіла, нанесення ударів, коли ОСОБА_19 лежав на ліжку (згідно пояснювальних написів - по животу, по нозі, по всіх частинах тіла).

Висновком експерта № 3107 від 27.07.2022, складеним в результаті проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено: численні (десять) забиті рани волосяної частини голови та обличчя, численні синці та садна на шкірі обличчя, крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції ран та крововиливи у скроневих м`язах, перелом кісток носу, травматична екстракція зубів верхньої щелепи, відкритий перелом кісток основи черепу у середній черепній ямці, розповсюджені вогнищеві та плямисті крововиливи під м`які мозкові оболонки майже на усьому протязі великих півкуль головного мозку, особливо виражені в проекції скроневих часток та полюсів лобних часток зі слабо вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса, крововиливи у речовині кори та підлеглої білій речовині полюсів лобних часток, скроневих часток, тім`яних часток головного мозку зі слабо вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса; закрита тупа травма грудної клітини: численні синці на шкірі грудної клітини, численні двобічні неповні переломи ребер по лінії проміж середньо-ключичної та передньо-пахвинної, частково з ушкодженнями, частково без ушкодження пристінкової плеври, оточені вираженими темно-червоними крововиливами у міжреберні м`язи з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса; численні синці на шкірі лівого плеча, лівої бічної поверхні черевної стінки, нижніх кінцівок. Нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів. Набряк головного мозку.

При судово-медико-криміналістичному дослідженні рани з голови з трупа ОСОБА_8 встановлено: ушкодження мають морфологічні особливості забитої рани і заподіяне при тупій травмі, одним ударом тупого твердого предмета або його частини, маючого жорстку конструкцію, контактуюча поверхня якого сплощена, сплощено-випукла (заокруглена), або нагадує по формі випуклу бокову стінку циліндра, довжиною близько 36,0 мм, шириною до 13,3 мм, у межах контакту.

При судово-рентген-флуоресцентному дослідженні рани з центра лобно-тім`яної області голови з трупа ОСОБА_8 в рані виявлено вміст заліза та кремнію.

При судово-імунологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_8 група крові не встановлена з гнилісних змін.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа ОСОБА_8 не виявлені метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

Причиною смерті ОСОБА_8 стала отримана ним відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась численними (десять) забитими ранами волосяної частини голови та обличчя, численними синцями та саднами на шкірі обличчя, крововиливами у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції ран та крововиливами у скроневих м`язах, переломом кісток носу, травматичною екстракцією зубів верхньої щелепи, відкритим переломом кісток основи черепу у середній черепній ямці, розповсюдженими вогнищевими та плямистими крововиливами під м`які мозкові оболонки майже на усьому протязі великих півкуль головного мозку, особливо вираженими в проекції скроневих часток та полюсів лобних часток, крововиливами у речовині кори та підлеглої білій речовині полюсів лобних часток, скроневих часток, тім`яних часток головного мозку, яка призвела до розвитку набряку головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

При судово-медичній експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження:

- численні (десять) забиті рани волосяної частини голови та обличчя, численні синці та садна на шкірі обличчя, крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні в проекції ран та крововиливи у скроневих м`язах, перелом кісток носу, травматична екстракція зубів верхньої щелепи, відкритий перелом кісток основи черепу у середній черепній ямці, розповсюджені вогнищеві та плямисті крововиливи під м`які мозкові оболонки майже на усьому протязі великих півкуль головного мозку, особливо виражені в проекції скроневих часток та полюсів лобних часток зі слабо вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса, крововиливи у речовині кори та підлеглої білій речовині полюсів лобних часток, скроневих часток, тім`яних часток головного мозку зі слабо вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса. Описані тілесні ушкодження виникли незадовго (не більше ніж за декілька хвилин) до моменту настання смерті від не менш як десяти-дванадцяти ударних впливів тупого твердого предмета, бо його частини, маючого жорстку конструкцію, контактуюча поверхня якого - сплощена, сплощено-випукла (заокруглена), або нагадує по формі випуклу бокову стінку циліндра, довжиною близько 36,0 мм, шириною до 13,3 мм, у межах контакту та у своєму клінічному перебігу призвели до розвитку набряку головного мозку. Стосовно живої особи, згідно п.п.2.1.1а), 2.1.2, 2.1.3а), 2.1.3б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 від 17.01.1995 МОЗ України Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України вказані ушкодження мали би ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Між описаними ушкодженнями та настанням смерті є прямий причинний зв`язок;

- численні синці на шкірі грудної клітини, численні двобічні неповні переломи ребер по лінії проміж середньо-ключичної та передньо-пахвинної, частково з ушкодженнями, частково без ушкодження пристінкової плеври, оточені вираженими темно-червоними крововиливами у міжреберні м`язи з помірно вираженою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса. Описані ушкодження виникли незадовго (не більш ніж за декілька хвилин) до моменту настання смерті від не менш як трьох-восьми ударних впливів тупого твердого предмета, або його частини, маючого жорстку конструкцію, контактуюча поверхня якого - сплощена, сплощено-випукла (заокруглена), або нагадує по формі випуклу бокову стінку циліндра у межах контакту. Стосовно живої особи, згідно п.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 від 17.01.1995 МОЗ України Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України самі по собі описані ушкодження мали би ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючі для свого загоєння терміну понад 21 день (3 тижні);

- численні синці на шкірі лівого плеча, лівої бічної поверхні черевної стінки, нижніх кінцівок. Описані ушкодження виникли незадовго (не більш ніж за декілька хвилин) до моменту настання смерті від не менш як трьох-п`яти ударних впливів тупого твердого предмета, або його частини, маючого жорстку конструкцію, контактуюча поверхня якого - сплощена, сплощено-випукла (заокруглена), або нагадує по формі випуклу бокову стінку циліндра у межах контакту. Стосовно живої особи, згідно п.2.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 від 17.01.1995 МОЗ України Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України самі по собі описані ушкодження мали би ознаки легких тілесних ушкоджень.

Згідно судово-медичної класифікації смерть ОСОБА_8 є насильницькою.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 26.06.2022, ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, під час особистого обшуку затриманого було вилучено тапки чорного кольору, шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, мобільний телефон Nokia 1260, Nokia 1280, грошові кошти в сумі 400 грн. купюрами по 200 грн., також з добровільної згоди ОСОБА_6 зроблено змиви з долоней рук та відібрано зрізи нігтьових пластин. Ухвалою слідчого судді від 28.06.2022 до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді від 28.06.2022 за клопотанням слідчого було накладено арешт на зріз наволочки з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; зріз підлогового покриття з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; жіночий гаманець коричневого кольору; зв`язку сімох ключів на чорному шнурі; чоловічу куртку, вилучену у ОСОБА_7 ; тапки чорного кольору, шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, вилучені у ОСОБА_6 ; грошові кошти в сумі 400 грн. 00 коп. (200 грн. ЕЖ6674258 та 200 грн. ВЄ 3677981); два мобільних телефони - Nokia 1260 imei НОМЕР_2 , Nokia 1280 imei НОМЕР_3 з сім-картою ВФ Україна.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.06.2022 та фототаблиці до нього, ОСОБА_6 у присутності захисника на місці показав та розповів, що він знайомий з ОСОБА_92 , якому приблизно 45 років, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . З цим чоловіком у нього склалися неприязні відносини, оскільки раніше ОСОБА_15 намагався зґвалтувати та побити його дівчину ОСОБА_93 та побив матір ОСОБА_94 , а потім пограбував її. 25.06.2022 приблизно о 16-00 год. він разом зі своїм другом розпивали алкоголь за адресою: АДРЕСА_3 . Коли на вулиці стало темно він вирішив піти додому до своєї дівчини ОСОБА_95 , а разом з ним по дорозі додому вирішив піти його знайомий ОСОБА_14 . На місці, біля буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 вказав, що проходячи повз цей будинок, він пригадав, що в цьому будинку мешкає ОСОБА_15 і вирішив зайти до нього, щоб з ним розібратися, попросивши ОСОБА_29 постояти поряд. Вказавши на будинок, ОСОБА_6 зазначив, що він підійшов до вхідних дверей будинку, при цьому ОСОБА_29 стояв позаду, та постукав у двері. Приблизно за 2 хвилини двері відчинилися, у вхідному отворі стояв ОСОБА_15 , у якого він запитав коли він поверне речі, які він викрав у ОСОБА_36 , а ОСОБА_15 почав виганяти його з дому, висловлюючись лайкою. Далі ОСОБА_6 кулаком правой руки завдав удар в обличчя ОСОБА_32 , після чого ОСОБА_15 взяв позаду себе палку, довжиною приблизно 1 м, та хотів вдарити його по голові, але він перехопив палку та, тримаючи її в правій руці, завдав ОСОБА_32 один удар в область лівої руки зверху. В цей час його знайомий ОСОБА_29 стояв на вулиці. Після цього удару ОСОБА_15 пішов в іншу кімнату, де стояв посеред кімнати. Далі ОСОБА_6 зайшов до цієї кімнати та палкою, яку тримав у правій руці, почав завдавати удари по ОСОБА_32 , а саме по лівій руці зверху, по правій руці зверху, по лівій нозі вище коліна та по правій нозі вище коліна, продемонструвавши механізм ударів на статисті. Після цих ударів ОСОБА_15 впав на лівий бік на ліжко, що стояло позаду нього, на якому лежала його дружина ОСОБА_40 . Після цього він підійшов до ліжка, на якому лежав ОСОБА_15 та почав завдавати удари палкою, що була у нього в правій руці, в область правої ноги, руки та в область голови, точні місця нанесення тілесних ушкоджень не пам`ятає, оскільки в кімнаті було темно. Після цих ударів він запитав у ОСОБА_32 де знаходяться ці речі, на що ОСОБА_40 сказала, що в іншій кімнаті у неї лежить 400 грн., після чого вона встала з ліжка та пішла з ним до іншої кімнати, де дістала 400 грн. купюрами по 200 грн. та передала йому. Після цього ОСОБА_40 разом з ним повернулася до кімнати, де стояло ліжко, та в куті кімнати дістала папку з документами та поклала її на підлогу. Весь час його знайомий ОСОБА_29 сидів на стільці в кімнаті. Далі він взяв два мобільних телефони, що знаходились біля ліжка, щоб ОСОБА_71 не викликала поліцію, після чого забрав свого знайомого ОСОБА_29 та вони вдвох вийшли з будинку. Коли він виходив з будинку, він взяв пляшку з речовиною та облив ОСОБА_35 , оскільки він просив воду, але в пляшці був бензин, про що він не знав. Куди саме він подів палку, якою заподіював удари ОСОБА_32 , він не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, з собою він забрав 2 мобільних телефони та 400 грн. Коли вони вийшли з будинку, вони попрямували в бік свого будинку, приблизно за 70-100 м ОСОБА_29 пішов в сторону свого будинку, а він пішов далі та проходячи повз будинок свого знайомого по АДРЕСА_1 , кинув у траву два телефони, та пішов додому до своєї дівчини ОСОБА_12 . По дорозі він зайшов до будинку, де він тимчасово проживав, та залишив там грошові кошти в сумі 400 грн. Далі додому до його дівчини приїхали поліцейські та запросили його проїхати до міськвідділку поліції. Відтворюючи механізм заподіяння ударів, обвинувачений продемонстрував заподіяння ударів по обом рукам, обом ногам ОСОБА_8 та один удар по голові (локалізований в лобну частину голови праворуч).

Висновком експерта № 3107/1574-Е від 27.07.2022 встановлено, що при вказаному під час проведення слідчого експерименту 26.06.2022 за участю ОСОБА_53 механізмі не виключається можливість виникнення частини тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , на що вказує показані локалізація та механізм спричинення ушкоджень. При вказаному під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 26.06.2022 механізмі не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , на що вказує показані локалізація та механізм спричинення ушкоджень. При вказаному під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 27.06.2022 механізмі не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , на що вказує показані локалізація та механізм спричинення ушкоджень.

Висновком експерта № 100/08 від 08.08.2022 встановлено, що залишкова вартість викраденого майна, що належить ОСОБА_8 на момент вчинення злочину, тобто на 26.06.2022, а саме мобільного телефону Nokia 1260 imei: НОМЕР_2 складає 358 грн., мобільного телефону Nokia 1280 imei: НОМЕР_3 складає 375 грн., сім картки ВФ Україна не встановлено.

Постановою керівника Слов`янської окружної прокуратури від 17.08.2022 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців.

Судом досліджено речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- футболку, шорти та взуття, в яке був вдягнутий ОСОБА_6 під час затримання. Під час огляду встановленого, що взуття має вигляд гумових тапок сірого кольору, шорти темного кольору з синіми вставками по боках, мають дві кишені, та футболка чорного кольору. Візуально нашарування бурого кольору на одязі та взутті не визначаються, на шортах містяться якісь плями темно-бурого кольору, але визначити чи то бруд, чи то кров за давниною подій неможливо. Обвинувачений підтвердив, що ці речі належать йому, і в них він був вдягнутий під час затримання та в ніч вбивства. На сейф-пакеті міститься підпис обвинуваченого, що він підтвердив у судовому засіданні, але вказав, що при ньому в пакет речі не вкладали.

- куртку сірого кольору з синіми вставками. Під час огляду встановлено наявність дрібних плям на передній лівій частині куртки (біля лівої кишені) та внизу правого рукава, але визначити чи то бруд, чи то кров за давниною подій неможливо. Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що це сама та куртка, яку він передав ОСОБА_7 .

Також суд враховує надані стороною обвинувачення відомості про особу ОСОБА_8 , який на обліку у лікаря нарколога не перебував, до 1985 отримував психіатричну допомогу з діагнозом: травматичне захворювання головного мозку з рідкими епіприпадками, на теперішній час за психіатричною допомогою не звертався, за місцем мешкання характеризувався посередньо.

Оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд викладає свої висновки.

Так, відповідно до ст. 2 КПК до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт має містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5), а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (п. 6).

Важливим для вирішення питання про дотримання приписів кримінального процесуального закону є виклад стороною обвинувачення саме фактичних обставин кримінального правопорушення, адже їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, належної реалізації права на захист, а також правильної кваліфікації кримінального правопорушення.

Фактичні обставини визначають своїм змістом фабулу обвинувачення, яка віддзеркалює фактичну модель вчиненого кримінального правопорушення, а формула кваліфікації і формулювання обвинувачення є правовою оцінкою кримінального правопорушення, фактичною вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК у кримінальному провадженні, наряду з іншими, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ст. 92 КПК визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, покладається, зокрема, на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи у вчиненні конкретного злочину поза розумним сумнівом.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Наведені правові норми у їх системному зв`язку указують на те, що межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК) визначаються не тільки формулюванням обвинувачення, але й викладеним у обвинувальному акті змістом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та визначеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК), оскільки формулювання обвинувачення є підсумком кримінально-правової оцінки фактичних обставин, а тому безпосередньо та нерозривно з ними пов`язане.

Цей висновок підтверджується й положеннями ч. 3 ст. 337 КПК, згідно з якою з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Вказане має місце тоді, коли діяння особи, яке згідно з обвинувальним актом ставиться їй у провину, підлягає кваліфікації за менш тяжкий злочин, ніж це зазначено в обвинувальному акті. Якщо ж вчинення конкретного діяння органом досудового розслідування особі у провину не ставилось, то суд відповідно не може вийти за межі висунутого обвинувачення і додатково встановити обставини кримінального провадження, які не були зазначені в обвинувальному акті.

Положення ч. 1 ст. 337 КПК мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Як зауважив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Малофєєва проти Росії вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) є спеціальними аспектами права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Відповідно до підпункту a пункту 3 статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Підпункт b пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому достатній час і можливості для підготовки свого захисту і, отже, передбачає, що суть діяльності щодо захисту його інтересів може включати все необхідне для підготовки до основного судового розгляду. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист відповідним чином і без обмеження можливості висувати всі доречні доводи захисту в суді першої інстанції і, таким чином, впливати на результат розгляду.

Хоча обставини справи Малофєєва проти Росії істотно відрізняються від обставин даного кримінального провадження, наведена позиція ЄСПЛ, так чи інакше, вказує, що важливим аспектом права обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту є те, що обвинувачений повинен бути поінформований не тільки про правову кваліфікацію його дій, але й про фактичні обставини діяння, яке ставиться йому у вину.

Підсумовуючи вищенаведене, суд наголошує, що під час оцінки доказів та встановлення фактичних обставин кримінального провадження на підставі наданих доказів суд обмежується виключно межами обвинувачення, визначеного в обвинувальному акті, тобто і фактичними обставинами, які сторона обвинувачення вважає встановленими, і кримінально-правовою кваліфікацією за принципом недопустимості погіршення становища обвинуваченого. Аналогічний підхід застосований ВС у постанові № 159/1298/21 від 29.05.2023.

Значення правильної кваліфікації злочинів полягає в тому, що за її допомогою досягається істина в кожній кримінальній справі, реалізуються цілі та завдання кримінально-правової політики держави, забезпечується дотримання законності, здійснюється відповідне правозастосування, виноситься обґрунтований судовий вирок та в результаті досягається справедливість кримінального покарання. Будучи одним із найважливіших компонентів практичної діяльності органів досудового розслідування та суду, кваліфікація злочинів впливає на правильне застосування кримінально-правових норм, дає змогу припиняти суспільно небезпечні діяння та застосовувати покарання до осіб, які їх вчинили, розробляти та здійснювати систему виховних і попереджувальних заходів, спрямованих на запобігання та відвернення певних видів злочинів і злочинності загалом. Завдяки правильній кваліфікації усувається потенційна небезпека незаконного обмеження конституційних свобод та інтересів людини і громадянина, порушення їхніх прав на справедливе судочинство, таким чином, досягається віра в те, що особи, які посягають на інтереси суспільства та окремих громадян, отримають покарання за законом.

За змістом пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується вчинення сукупності кримінальних правопорушень, а саме: ч.1 ст.115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство); ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану, тому оцінюючи фактичні обставини, що встановлені судом в ході розгляду кримінального провадження, суд в межах висунутого обвинувачення виходить з наступного.

Так, з протоколу огляду місця події від 26.06.2022 вбачається, що 26.06.2022 за адресою: м.Слов`янськ, вул.Красногірська, 27, на підлозі поруч з диваном було виявлено труп ОСОБА_8 у положенні лежачи на лівому боці зі зігнутими кінцівками та сліди речовини бурого кольору, зокрема на наволочці, підлозі. На тілі ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження, які супроводжувалися масивною крововтратою, що можливо встановити з фототаблиці.

З висновку експерта № 3107 від 27.07.2022 суд вважає встановленим, що смерть ОСОБА_8 настала від отриманої ним не більше ніж за декілька хвилин до моменту настання смерті відкритої черепно-мозкової травми, що була заподіяна не менш як від десяти-дванадцяти ударних впливів тупого твердого предмета, або його частини, маючого жорстку конструкцію, контактуюча поверхня якого - сплощена, сплощено-випукла (заокруглена), або нагадує по формі випуклу бокову стінку циліндра, довжиною близько 36,0 мм, шириною до 13,3 мм, у межах контакту та у своєму клінічному перебігу призвели до розвитку набряку головного мозку. Окрім того, на трупі ОСОБА_8 виявлені інші тілесні ушкодження, які були заподіяні тим самим предметом, у той самий період часу, а загальна кількість заподіяних ударів становить 16-25.

З наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема, показань свідка ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 , які в цій частині узгоджуються між собою, вбачається, що під час заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень окрім нього на місці вчинення кримінального правопорушення були присутні ОСОБА_53 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Так, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_96 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прокурором були надані позасудові показання ОСОБА_53 , викладені у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_53 від 26.06.2022. Оцінюючи зазначені докази, суд виходить з наступного.

Застосування передбаченої у другому реченні ч. 4 ст. 95 КПК України заборони використання позасудових показань в умовах, коли присутність потерпілого в суді неможлива з об`єктивних причин (внаслідок смерті потерпілого), вказуватиме на очевидну нелогічність і несправедливість, адже здобуті у законний спосіб докази сторони обвинувачення, якими є показання потерпілої, автоматично будуть відкинуті, виходячи лише з формальної заборони на їх використання та без наведення для цього будь-яких вагомих обґрунтувань. Ураховуючи сучасні підходи до розуміння права, до вирішення проблеми букви і духу права, слід дійти висновку, що в такому випадку фактично має місце прогалина в законодавстві, адже неможливість застосування явно незадовільного законодавчого припису має ті самі наслідки, що й безпосередня відсутність відповідного правила в законодавстві. З огляду на це суд зазначає, що у випадках, коли положення КПК України неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України). До таких засад, зокрема належать: законність, що передбачає необхідність застосовувати кримінальне процесуальне законодавство України з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 9 КПК України). Зазначеній нормі кореспондують положення ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, згідно з якими суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, використання в якості доказів показань, відібраних на стадіях розслідування правоохоронними органами, саме собою не є несумісним з правом на справедливий суд за умови, що дотримано право на захист. ЄСПЛ сформулював загальні принципи, які мають застосовуватись у справах, коли потерпілий або свідок обвинувачення не був присутнім у судовому засіданні, а попередньо надані ним показання були визнані допустимим доказом, у рішеннях у справах Аль-Хаваджа та Тахері проти Сполученого Королівства, Шачашвілі проти Німеччини Сетон проти Сполученого Королівства, Боєць проти України, Гарбуз проти України. Так, ЄСПЛ для оцінки рішень національного суду на предмет дотримання прав особи на справедливий суд під час використання національним судом показань відсутнього потерпілого або свідка використовує трискладовий тест (тест Аль-Хаваджа та Тахері), з`ясовуючи такі обставини:

- чи існували поважні причини для неявки потерпілого або свідка до суду та відповідно для прийняття показань недопитаного відсутнього потерпілого або свідка як доказів. Однією з поважних причин неявки особи ЄСПЛ визнає її смерть (наприклад, рішення у справі Тіхак проти України);

- чи були показання відсутнього потерпілого або свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого. Правило єдиного або вирішального доказу означає, що визнання вини обвинуваченого виключно або переважно ґрунтується на показаннях осіб, яких обвинувачений не може допитати на будь-якій стадії провадження. У цьому контексті слово вирішальний слід розуміти вузько, як таке, що вказує на доказ такої значущості або важливості, який, вірогідно, може стати вирішальним для результату розгляду справи. Якщо неперевірені показання підтверджуються іншими доказами, вирішення питання, чи є вони вирішальними буде залежати від сили підтверджуючих доказів: чим більш вагомими будуть інші обвинувальні докази, тим менша вірогідність визнання показань відсутньої особи вирішальними;

- чи існували достатні врівноважуючі фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску доказу, та забезпечити, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим. Зокрема, суд має вжити заходи, які здатні забезпечити справедливу та належну оцінку надійності такого доказу (Шачашвілі проти Німеччини). Обсяг врівноважуючих факторів, необхідних для того, щоб судовий розгляд вважався справедливим, буде залежати від вагомості показань відсутньої особи. Чим важливішими є ці показання, тим вагомішими мають бути врівноважуючі фактори для того, щоб провадження в цілому могло вважатися справедливим (зокрема, згадане рішення у справі Сетон проти Сполученого Королівства). Такими врівноважуючими факторами ЄСПЛ серед іншого визнає: (1) наявність у суду доказів, що підтверджують позасудові показання відсутньої особи (показання осіб, яким відсутня особа розповідала про те що сталось, одразу після події; речові докази); (2) надання захисту можливості допитати свідка на стадії досудового розслідування (очна ставка між відсутньою особою та обвинуваченим); (3) надання можливості обвинуваченому викласти власну версію подій та оспорити надійність відсутньої особи (згадані вище рішення у справах Гарбуз проти України; Тіхак проти України).

Таким чином, оцінюючи можливість використання позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 , яка померла під час досудового розслідування і тому не була допитана в суді, суд приходить до висновку про можливість застосування підходів ЄСПЛ, адже вони одночасно і надають можливість забезпечити змагальність процесу і дослідити надані стороною обвинувачення докази, і доступними правовими засобами усунути фактори, що можуть перешкоджати забезпеченню справедливого судового розгляду щодо сторони захисту. Про застосування таких підходів зазначав і Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 у справі № 279/746/17.

Тобто, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що використання позасудових показань потерплої, наданих слідчому, не суперечитиме приписам ст.23, ч.4 ст.95 КПК України за сукупності певних умов, а саме:

- позасудові показання потерпілої отримані в порядку, встановленому КПК України і з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

- визнання судом неможливості допиту потерпілої з виняткових підстав, які об`єктивно унеможливлюють її прибуття до суду;

- використання позасудових показань потерпілої не порушуватиме права обвинуваченого на справедливий суд.

В зазначеному кримінальному провадженні судом не встановлено даних, які б вказували на те, що ці показання отримані з порушенням прав та свобод людини, допит потерпілої у судовому засіданні є неможливим з виняткової обставини, передбаченої КПК України (п.1 ч.3 ст.97 КПК України), тому існують поважні причини для прийняття судом позасудових показань померлої потерпілої як доказу.

В контексті дотримання права обвинуваченого на справедливий суд слід зазначити, що ані захисник, ані обвинувачений під час судового провадження не заперечували позасудові показання ОСОБА_53 , викладені у протоколі її допиту від 26.06.2022 в частині заподіяння ударів ОСОБА_8 саме іншим чоловіком (не ОСОБА_6 ), тому позасудові показання потерпілої як доказ за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, судом приймаються. Одночасно обвинувачений заперечував показання потерпілої щодо вимагання ним грошових коштів та золота у ОСОБА_8 та заволодіння грошовими коштами у сумі 400 грн. та двома мобільними телефонами, тому суд вважає детальніше зупинитися на цих показаннях в контексті того, чи є вони єдиним або вирішальним доказом у цій справі та чи наявні достатні урівноважуючі фактори, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску показань потерпілої, та в цілому забезпечити справедливість судового розгляду. Так, на місці вчинення кримінальних правопорушень окрім ОСОБА_53 та ОСОБА_6 також був присутній ОСОБА_7 , який як в ході слідчих дій за його участю, так і під час допиту в суді розповідав про обставини заволодіння ОСОБА_6 матеріальними цінностями, його показання за своєю суттю узгоджуються з показаннями потерпілої, хоча і містять деякі невідповідності. Такі показання свідка та потерпілої підтверджуються фактичними даними, викладеними у протоколі затримання ОСОБА_6 щодо вилучення у нього мобільних телефонів та грошових коштів. Тобто, позасудові показання потерпілої в цій частині не є ані єдиним, ані вирішальним доказом для встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення. Окрім того, під час провадження обвинувачений мав достатньо часу та можливостей, щоб підготувати свій захист та викласти власну версію подій, надати докази неправдивості версії обвинувачення, спростувати чи поставити під сумнів достовірність показань ОСОБА_53 , вказати на будь-які неузгодженості в її показаннях, а також суперечності з іншими доказами. Сторона захисту мала можливість брати участь у дослідженні всіх доказів, шляхом ставлення запитань свідкам, висловлювання зауважень та надання пояснень щодо кожного дослідженого судом доказу. Користуючись цією можливістю, сторона захисту заявляла клопотання з доводами щодо недопустимості доказу, щодо допиту свідка, які розглянуті судом. Окрім того, обвинувачений скористався можливістю надати свої показання на найбільш сприятливій для цього стадії судового процесу - після дослідження майже всіх доказів у справі (окрім показань свідків ОСОБА_97 та ОСОБА_98 , що були понятими під час слідчого експерименту, та показань свідка захисту), та виклав власну версію щодо подій, які є предметом розгляду у цьому провадженні. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе визнати допустимим доказом показання померлої потерпілої ОСОБА_53 в цілому, при цьому суд зауважує, що визнання цих показань допустимим доказом не поставить під сумнів справедливість судового розгляду в цілому та не порушить право обвинуваченого на захист.

Водночас, зміст позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 містить істотні суперечності з відомостями, зафіксованими у протоколах слідчих дій, проведених за її ж участю, а саме - протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.06.2022 та протоколі проведення слідчого експерименту від 26.06.2022, тому з урахуванням об`єктивної неможливості допитати потерпілу ОСОБА_53 безпосередньо у судовому засіданні і одночасно важливості її показань як очевидця вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність комплексної оцінки зазначених джерел доказів сторони обвинувачення.

Аналізуючи показання ОСОБА_53 , суд зважає, що допит потерпілої був проведений в день вбивства її чоловіка, це була перша слідча дія за її участю, в ході якої вона повідомила про обставини вчинення злочинів, зазначивши, що у неї вдома знаходились 2 чоловіка, одного з яких вона впізнала як раніше знайомого ОСОБА_75 , а інший чоловік їй невідомий. Однак, з цих показань можливо встановити, що предмет, схожий на дерев`яну биту, яким наносились удари, був у руках у іншого невідомого їй чоловіка і саме він наносив удари ОСОБА_8 , в тому числі по голові, саме він наносив їй удари цим предметом, в той час як чоловік на ім`я ОСОБА_73 вимагав грошові кошти в сумі 10000 грн. та золото. Вона вказувала, що вона з ОСОБА_41 пішла до іншої кімнати та віддала йому наявні гроші та паспорти, в той час як її чоловік залишався в спальній кімнаті з невідомим чоловіком. Тобто, розповідаючи про знайомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_73 потерпіла ОСОБА_53 не повідомляла про те, що він заподіював будь-які удари будь-яким способом за допомогою будь-яких предметів чи то їй, чи то її чоловікові, вказуючи, що дерев`яна бита була у іншого чоловіка, який їй невідомий, та саме він наносив всі удари.

Однак, під час пред`явлення для впізнання за фотознімками, що відбувалося майже одночасно з допитом (згідно часу проведення слідчих дій за змістом протоколів), потерпіла ОСОБА_53 впізнала ОСОБА_6 як раніше знайомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_73 , який 26.06.2022 приблизно о 02-00 год. за її місцем мешкання вбив ОСОБА_8 . Тобто, під час допиту потерпіла не вказувала на факти заподіяння ударів ОСОБА_6 , зазначаючи, що удари наносив інший чоловік, в той час як впізнаючи його, нібито вказала, що саме він вбив її чоловіка, в той час як смерть чоловіка настала саме внаслідок нанесення ударів. Аналізуючи наведену невідповідність, суд приходить до висновку, що потерпіла впізнала ОСОБА_6 як раніше знайомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_73 , що вночі разом з іншим невідомим чоловіком перебував у них вдома, а формулювання вбив її чоловіка було зазначене слідчим та не відповідало дійсним обставинам, повідомленим потерпілою в ході цієї слідчої дії. В іншому випадку слідчий в ході досудового розслідування мав би усунути такі очевидні невідповідності шляхом проведення інших слідчих дій, але таких заходів стороною обвинувачення вжито не було, після 26.06.2022 жодних слідчих дій за участю потерпілої проведено не було. Окрім того, окремо слід зазначити, що потерпіла ОСОБА_53 вказувала, що одного з нападників на ім`я ОСОБА_73 вона впізнала за голосом, в той час як впізнання проводилось за фотознімками, а не за голосом.

Водночас, після вказаних слідчих дій відразу з потерпілою був проведений слідчий експеримент, в ході якого вона показала механізм заподіяння ударів її чоловікові, та вказала, що її чоловіку наносились удари, удари продовжували наносити, невідомі його підіймали та садили на диван, при цьому вимагали грошові кошти та продовжували бити його. Тобто, за змістом протоколу немає жодного посилання на конкретні дії кожного нападника, в той час як послідовно зазначається, що удари наносились дерев`яною битою, яка була одна, що надає підстави для висновку про неможливість одночасного заподіяння ударів битою обома чоловіками та для висновку чи то про нанесення ударів лише одним з нападників, чи то про передання ними цієї дерев`яної бити один одному по черзі (однак, таких відомостей потерпіла органу досудового розслідування не повідомляла ані під час допиту, ані під час слідчого експерименту за її участю). Тобто, удари предметом, схожим на биту, наносив один з чоловіків, який був їй невідомий, а не чоловік на ім`я ОСОБА_73 , якого вона впізнала за голосом. З фототаблиці та пояснювальних написів до кожного фотознімку можливо встановити, що потерпіла вказувала механізм заподіяння ударів її чоловікові саме невідомим чоловіком, будь-якої згадки чи то про ОСОБА_6 , якого вона на той час вже впізнала за фотознімком, чи то про чоловіка на ім`я ОСОБА_73 , цей протокол слідчої дії не містить взагалі. Оцінюючи вказані відомості, суд враховує, що в ході цієї слідчої дії потерпіла фактично ототожнила двох нападників та повідомила про обставини, не розподіляючи їх участь у вчиненні протиправних дій, оскільки раніше вже надала органу досудового розслідування детальні показання про конкретну участь кожного з них.

Отже, аналізуючи такі фактичні дані, суд приходить до висновку, що з позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 та протоколу проведення слідчого експерименту за її участі вбачається, що невідомий чоловік, який разом з ОСОБА_6 прибув додому до ОСОБА_8 та ОСОБА_53 приблизно о 02-00 год. 26.06.2022 за адресою: м.Слов`янськ, вул.Красногірська, 27, якого ОСОБА_53 не впізнала, наносив удари ОСОБА_8 дерев`яною битою, механізм заподіяння яких вона вказала під час слідчого експерименту, в той час як ОСОБА_6 вимагав матеріальні цінності.

Під час досудового розслідування було встановлено, що цим невідомим чоловіком є ОСОБА_7 , який наразі є свідком у зазначеному кримінальному провадженні. Так, в день вбивства у ОСОБА_7 з його добровільної згоди було вилучено куртку, на рукаві якої містилися сліди речовини бурого кольору (з детального знімку фототаблиці до протоколу огляду можливо встановити наявність великої плями неправильної форми темного кольору). Як пояснив ОСОБА_7 , цю куртку йому надав у користування раніше знайомий ОСОБА_73 . Ці обставини судом встановлені на підставі протоколу огляду від 26.06.2022 та фототаблиці до нього та підтверджені свідком ОСОБА_7 у судовому засіданні. Під час дослідження цього речового доказу у судовому засіданні виявлено наявність дрібних плям на передній лівій частині куртки (біля лівої кишені) та внизу правого рукава, але визначити їх походження за давниною подій неможливо.

Зауважуючи про відсутність результатів будь-яких судово-імунологічних, судово-цитологічних та молекулярно-генетичних експертиз у матеріалах кримінального провадження попри відібрання зрізів наволочки та підлоги на місці вбивства та зрізів нігтьових пластин та змивів з рук ОСОБА_6 в ході його затримання, у суду немає підстав для категоричного висновку про наявність крові на цій куртці, тим паче крові, яка належала потерпілому ОСОБА_8 .

Але з показань як свідків, що за декілька годин за події кримінального правопорушення перебували разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_6 можливо встановити, що цю куртку ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 25.06.2022 приблизно о 21-00 - 22-00 год., на що прямо окрім обвинуваченого вказали свідки ОСОБА_55 та ОСОБА_99 . Водночас, свідок ОСОБА_7 наполягав, що куртку у ОСОБА_6 він взяв 26.06.2022 вранці, коли вони вийшли з будинку родини ОСОБА_9 . Усуваючи зазначені суперечності, суд виходить з того, що свідки ОСОБА_83 та ОСОБА_55 не мають підстав обмовляти ОСОБА_7 як і не мають підстав надавати неправдиві свідчення щодо ОСОБА_6 , оскільки вони всі разом проводили дозвілля напередодні вбивства, неприязних відносин між будь-ким з них не було. Окрім того, суд приймає показання свідка ОСОБА_100 , який пояснював, що ввечері до нього заїжджали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишили велосипеди, в цей час ОСОБА_7 був вдягнутий у куртку (оскільки під час першого допиту ОСОБА_7 підтвердив, що по дорозі вони з ОСОБА_6 заїжджали до його товариша, і лише в ході повторного допиту категорично заперечував цю обставину). Зупиняючись детальніше на показаннях свідка ОСОБА_100 , суд зазначає, що свідок вказав приблизний час візиту до нього ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - о 20-00 - 21-00 год., в той час як з показань інших свідків та обвинуваченого можливо встановити, що ці події відбувалися вже після опівночі, а о 20-00 год. - 21-00 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 ще проводили дозвілля за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_6 , тому суд приймає ці показання ОСОБА_100 в тій частині, що ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 залишали велосипеди у нього на подвір`ї, але це мало місце пізніше, ніж вказує свідок, - після опівночі, адже свідок неодноразово наголосив, що точний час назвати не може, зазначає приблизний.

Таким чином всі допитані особи, окрім свідка ОСОБА_7 , що бачили ОСОБА_7 безпосередньо перед подіями кримінальних правопорушень, повідомили суду, що до відвідування помешкання родини ОСОБА_101 був вдягнутий у куртку, яку він взяв у ОСОБА_6 . Отже, наявність слідів чи то крові, чи то бруду, чи то будь-якої іншої речовини на куртці, вилученій у ОСОБА_7 , в яку він був вдягнутий в момент заподіяння ударів ОСОБА_8 , жодним чином не підтверджує факт заподіяння ударів ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 , а навпаки, може свідчити про причетність до вчинення вбивства іншої особи.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 фактично підтвердив достовірність обставин, повідомлених ним під час проведення слідчих дій, зокрема, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, та вказав, що дійсно був разом з ОСОБА_6 вдома у потерпілих, але категорично заперечив нанесення ним ударів ОСОБА_8 та ОСОБА_53 , зазначивши, що ОСОБА_8 бив палкою ОСОБА_6 та припустив можливість заподіяння ним же ударів ОСОБА_52 . Окрім того, свідок ОСОБА_7 вказав, що тієї ночі він був у стані сильного алкогольного сп`яніння такого ступеню, що навіть не міг тримати рівновагу та неодноразово падав, водночас надаючи дуже детальні показання щодо обставин, що відбувалися вдома у ОСОБА_8 та ОСОБА_53 тієї ночі. Так, цей свідок суду пояснював, що він від дороги до будинку потерпілих йшов дуже повільно, і коли він подолав цю відстань у 30-40 м. то побачив, що ОСОБА_6 вже бив ОСОБА_8 палкою, наніс приблизно 10 ударів по різним частинам тіла, після чого запитував про гроші, та, почувши від ОСОБА_53 де лежать грошові кошти, шукав їх. Свідок ОСОБА_7 же весь цей час сидів на дивані поруч з ОСОБА_8 , позаду них лежала ОСОБА_53 , яка з дивану не вставала взагалі. Коли ОСОБА_6 знайшов гроші та забрав телефон, вони пішли від потерпілих, але оскільки на вулиці було дуже прохолодно, він попросив у ОСОБА_6 куртку, ОСОБА_6 зняв з себе куртку і віддав йому. Цю куртку у нього згодом вилучили поліцейські.

Однак, такі показання ОСОБА_7 за своїм змістом суперечать позасудовим показанням ОСОБА_53 , а саме в частині заподіяння невідомим для неї чоловіком, яким є ОСОБА_7 , ударів ОСОБА_8 дерев`яним предметом продовгуватої форми, виходу ОСОБА_53 з ОСОБА_6 до іншої кімнати, в той час як ОСОБА_7 залишився з ОСОБА_8 в спальній кімнаті, де з показань ОСОБА_53 чоловік сидів на дивані, а після її повернення до кімнати, вже лежав на підлозі, тобто за час її відсутності продовжували наносити удари її чоловіку, які вона не бачила. А свідок ОСОБА_7 вказував, що ОСОБА_6 більше ударів не наносив (окрім цих 10, які він побачив, коли зайшов до будинку). В першу чергу суд зважає на відсутність у ОСОБА_53 будь-якого мотиву оговорювати ОСОБА_7 , якого вона не впізнала ані під час нападу, ані під час проведення з нею слідчих дій 26.06.2022, та взагалі повідомляти органу досудового розслідування неправдиві відомості щодо обставин вбивства її чоловіка, очевидцем якого вона була, тому жодних підстав вважати її показання недостовірними у суду немає. Однак, оскільки показання ОСОБА_53 є позасудовими, задля забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому, суд вважає необхідним усунути вказані суперечності з урахуванням всієї сукупності досліджених доказів.

Так, за участю свідка ОСОБА_7 був проведений слідчий експеримент, в ході якого він показав механізм нанесення ударів ОСОБА_6 по ОСОБА_8 дерев`яною битою, зазначивши, що коли він зайшов до будинку, ОСОБА_6 заподіював приблизно 10 ударів в область голови, правого плеча та правої руки, запитуючи у нього де його грошові кошти, після чого ОСОБА_8 впав на підлогу, а свідок ОСОБА_7 підняв ОСОБА_8 та посадив на диван, а ОСОБА_6 наніс ще приблизно 10 ударів битою по різним частинам тіла (в тому числі по животу та рукам), після чого забрав грошові кошти та мобільні телефони.

Співставляючи показання ОСОБА_7 з відомостями, повідомленими ним же в ході проведення слідчого експерименту, суд вбачає розбіжності щодо кількості ударів та періоду їх заподіяння: чи то 10 ударів і лише на початку їх візиту, чи додатково до цих ударів ще 10 ударів після того, як ОСОБА_8 впав на підлогу. Суд приймає висновок експерта № 3107/1574-Е від 27.07.2022, яким встановлено відповідність повідомленого ОСОБА_7 механізму заподіяння ударів ОСОБА_8 механізму виникнення у нього тілесних ушкоджень. Співставляючи виявлені за змістом висновку СМЕ тілесні ушкодження ОСОБА_8 з повідомленою ОСОБА_7 локалізацією заподіяння ударів, суд вважає необхідним зазначити, що ОСОБА_7 вказав про заподіяння ударів по голові, в область правого плеча, правої руки, тулуба, живота, ніг, що відповідає локалізації виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, та не повідомив лише про заподіяння удару в область лівого плеча, однак вказав, що удари наносились по всім частинам тіла. Тобто, ОСОБА_7 був відмінно обізнаний з локалізацією заподіяння ударів ОСОБА_8 та повідомив про механізм їх заподіяння найдетальніше з усіх присутніх на місці вчинення кримінального правопорушення. Суд не приймає заяви свідка ОСОБА_7 про здійснення на нього тиску, оскільки він з такими заявами до правоохоронних органів не звертався, факти надходження йому повідомлень та їх зміст будь-яким чином суду не підтвердив, а з його показань можливо встановити, що зміст цих повідомлень складали вказівки про необхідність допомогти ОСОБА_6 ухилитися від кримінальної відповідальності. З огляду на сутність наданих свідком ОСОБА_7 показань як під час первісного, так і під час повторного допиту, слід дійти висновку, що навіть за умови здійснення тиску на свідка, такий тиск жодним чином не вплинув на зміст його показань.

Повертаючись до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_53 , суд вважає необхідним наголосити, що вона повідомила про заподіяння удару її чоловікові по голові зверху вниз, коли нападник був позаду нього, і від цього удару чоловік сів на диван, після удар був заподіяний по голові коли чоловік сів на диван, після чого удар заподіяний по тулубу в область правого плеча, а згодом удар заподіяний по голові, коли чоловік лежав на підлозі. Слід зазначити, що демонструючи механізм нанесення трьох ударів по голові, потерпіла вказала, що удари наносилися в задню частину волосяної частини голови (тобто, потилицю та тім`яну частину). Тобто, потерпіла взагалі не повідомила про удари в область живота, ніг, лівого плеча, обличчя, що пояснюється тим, що коли вона з ОСОБА_6 виходила до іншої кімнати, в кімнаті з її чоловіком знаходився ОСОБА_7 , у якого був предмет, схожий на биту. Таким чином, коли потерпіла та ОСОБА_6 вийшли з кімнати, де залишався ОСОБА_8 , останньому також наносилися удари, зокрема, в область живота, ніг, лівого плеча, обличчя, які потерпіла не бачила, а також в інші частини голови, адже потерпіла повідомила лише про три удари по голові в її присутності, а за висновком СМЕ № 3107 від 27.07.2022 ударів в область голови було не менше 10-12, і заподіювалися вони не лише по волосяній частині голови, а й в область обличчя (зокрема, ті, які спричинили забиті рани обличчя, синці та садна на шкірі обличчя, крововиливи у скроневих м`язах, перелом кісток носу, травматичну екстракцію зубів верхньої щелепи, крововиливи під м`які мозкові оболонки, особливо виражені в проекції скроневих часток та полюсів лобних часток). Такий висновок суду щодо заподіяння ударів ОСОБА_8 у відсутність ОСОБА_53 відповідає висновку експерта № 3107/1574-Е від 27.07.2022, за змістом якого повідомлений потерпілою ОСОБА_53 механізм та локалізація спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 відображає лише частину заподіяних тілесних ушкоджень. Окрім того, такий висновок суду підтверджує достовірність позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 в цій частині.

Слід зазначити, що аналізуючи хронологію подій вночі 26.06.2022 вдома у родини ОСОБА_9 , суд враховує показання ОСОБА_6 , який повідомляв, що він виходив з будинку на подвір`я та шукав ланцюжок в автомобілі, в той час як ОСОБА_7 залишався в будинку весь час, показання ОСОБА_7 , який повідомляв, що ОСОБА_6 виходив з будинку та хотів забрати автомобіль Волга, але не зміг його завести, в той час як він залишався в будинку, та показання потерпілої ОСОБА_53 , яка пояснювала, що вона з ОСОБА_6 виходила до іншої кімнати, поки невідомий чоловік ( ОСОБА_7 ) залишався в одній кімнаті з її чоловіком. Тобто, хоча ці показання містять істотні суперечності між собою, що не мають значення для визначення обґрунтованості обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України, вони одностайно узгоджуються в тій частині, що ОСОБА_7 зі знаряддям вчинення злочину весь час перебував у одній кімнаті з ОСОБА_102 , в той час як ОСОБА_6 залишав цю кімнату на деякий проміжок часу. Такий висновок суду не суперечить показанням ОСОБА_7 в тій частині, що він не залишав цю кімнату, що в свою чергу підтверджується тим, що він вказував, що будинок має одну кімнату і, можливо, кухню, в той час як за відомостями протоколу огляду місця події будинок родини ОСОБА_9 має дві кімнати, кухню та коридор.

Щодо знаряддя вчинення злочину, то за змістом обвинувачення ним є невстановлений металевий предмет. Однак, з позасудових показань ОСОБА_53 можливо встановити, що удари наносились битою або предметом, схожим на неї. Свідок ОСОБА_7 показував, що знаряддям злочину є палка, яку ОСОБА_6 взяв біля подвір`я родини ОСОБА_9 , в той час як в ході слідчого експерименту вказував, що ОСОБА_6 взяв дерев`яну биту за місцем свого тимчасового мешкання, де вони разом проводили дозвілля (і такі ж показання надав суду під час повторного допиту). Обвинувачений же наполягав, що дерев`яну биту з подвір`я за місцем його тимчасового мешкання під підвіконням забрав ОСОБА_7 , який по дорозі до помешкання ОСОБА_32 хизувався нею на подвір`ї у ОСОБА_100 , а потім забрав її з собою. Свідок ОСОБА_83 , який мешкав у тому ж домоволодінні, що і ОСОБА_6 , підтвердив наявність дерев`яної бити під підвіконням на цьому подвір`ї, а свідок ОСОБА_51 підтвердив показання ОСОБА_6 в частині наявності в руках у ОСОБА_7 дерев`яної бити, якою він хизувався. За змістом висновку експерта № 3107 від 27.07.2022 всі удари були заподіяні тупим твердим предметом або його частиною, який має жорстку конструкцію, контактуюча поверхня якого сплощена, сплощено-випукла (заокруглена), або нагадує по формі випуклу бокову стінку циліндра, довжиною близько 36,0 мм, шириною до 13,3 мм, у межах контакту, а в рані в центрі лобно-тім`яної області голови виявлено вміст заліза та кремнію.

З урахуванням вищенаведених фактичних даних у їх сукупності, суд приходить до висновку, що всі удари, тілесні ушкодження від заподіяння яких зафіксовані експертом, були заподіяні предметом, схожим на биту, що підтверджується показаннями обвинуваченого, свідків та позасудовими показаннями потерпілої ОСОБА_53 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої та узгоджується з вищезазначеним висновком експерта. При цьому суд відхиляє показання ОСОБА_7 , надані ним в судовому засіданні, в тій частині, що знаряддям злочину була палка, яку обвинувачений взяв біля подвір`я, оскільки такі показання суперечать як наданим ним же поясненням в ході проведення слідчого експерименту за його участю, так і показанням вищезазначених осіб, так і його ж показанням, наданим під час повторного допиту в судовому засіданні. Виявлення у вмісті рани заліза та кремнію під час проведення експертного дослідження не може безумовно свідчити, що знаряддям злочину був металевий предмет (з вмістом заліза та кремнію), оскільки предметом експертного дослідження стала лише одна рана, інші рани не досліджувалися, в той час як в кімнаті, де був виявлений труп ОСОБА_8 порядок речей порушений (що вбачається з фототаблиці до протоколу огляду), наявні металеві предмети, зокрема, і на підлозі, до того ж мікрочастки вказаних металів могли потрапити до рани під час транспортування трупа. Отже, підсумовуючи наведені обставини у їх сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про те, що знаряддям вчинення злочину був металевий предмет.

В ході аналізу доказів сторони обвинувачення суд не може залишити поза увагою відомості, що містяться в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 . Так, під час цієї слідчої дії обвинувачений відтворив заподіяння ним ударів ОСОБА_8 , які були локалізовані в області обох верхніх та нижніх кінцівок, а також один удар по голові (в лобну частину праворуч). Аналізуючи відтворений у фототаблиці до протоколу механізм цього заподіяння цього удару у сукупності з виявленими зовнішніми ушкодженнями в області голови трупа ОСОБА_8 , що викладені за змістом описової частини висновку експерта № 3107 від 27.07.2022, суд приходить до висновку, що обвинуваченим було відтворено механізм заподіяння ушкодження, розташованого біля зовнішнього кінця правої брові. Слід зазначити, що за змістом зазначеного висновку СМЕ лише на обличчі було виявлено не менше 5 ран, що локалізовувалися також у зовнішнього кінця лівої брові, у центрі лобної ділянки, у виличних ділянках ліворуч та праворуч.

Під час допиту ОСОБА_6 пояснював, що в ході цієї слідчої дії він розповідав нісенітниці, оскільки поліцейські запропонували йому нічого не розповідати про ОСОБА_13 щоб отримати умовне покарання та зазначили, що якщо він розповість про ОСОБА_13 , то надовго опиниться за ґратами. Додатковою причиною надання ним недостовірних свідчень зазначив страх перед ОСОБА_7 .

Оцінюючи такі показання обвинуваченого, суд виходить з наступних фактів. Так, фактично на слідчому експерименті ОСОБА_6 розповів про заподіяння ним ударів ОСОБА_8 , лише один з яких пов`язаний з причиною смерті, в той час як кількість таких ударів становила не менше 10-12. За висновком СМЕ загальна кількість ударів становила 16-25 і заподіяні вони були одним і тим самим предметом. ОСОБА_6 був присутній на місці вчинення кримінального правопорушення, але з позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 слідує, що ОСОБА_6 ударів ОСОБА_8 не заподіював, навпаки, ці удари заподіювала інша особа. Свідок ОСОБА_7 же в ході слідчого експерименту дуже детально розповів та відтворив механізм отримання виявлених згодом у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Окрім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 був двічі засуджений за вчинення злочинів до покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, після закінчення строку якого був звільнений від відбування покарання, і один раз був засуджений до реальної міри покарання. Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що він незадовго до події кримінального правопорушення звільнився з місць позбавлення волі.

Таким чином, показання обвинуваченого в частині наявності у нього мотиву до самообмови з метою уникнення покарання у виді позбавлення волі, що слід відбувати реально, у сукупністю з його побоюваннями не позбавлені логічного сенсу. Однак, аналізуючи такі показання, виключно в контексті їх оцінки, а не щодо висунутого обвинувачення, суд не може залишити поза увагою наступні факти.

Події відбувалися під час воєнного стану у прифронтовому місті, в нічний час, коли тривала комендантська година, з огляду на наявність конфлікту з приводу золотого ланцюжка, який передував події кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що та обставина, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом прийшли до помешкання родини ОСОБА_9 містить ознаки наявності у них домовленості про вчинення ними корисливого злочину. На ознаки існування попередньої домовленості вказує й низка інших фактичних обставин, а саме: 1) вони прийшли до родини ОСОБА_8 з заздалегідь заготовленим предметом (на що вказували як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 , кожен з яких наполягав, що цей предмет взяв не він, а його знайомий); 2) під час заподіяння ударів їхні дії були злагоджені, тобто ОСОБА_6 вимагав передати гроші та золото, а свідок ОСОБА_7 заподіював удари заздалегідь заготовленим предметом, схожим на биту, при цьому більшість дій обох з них відбувалися за мовчазною згодою іншого; 3) коли удар був заподіяний потерпілій ОСОБА_53 обвинувачений ОСОБА_6 надав вказівку не завдавати їй ударів, яка була негайно виконана. Тобто, попри не заподіяння саме ОСОБА_6 ударів предметом, схожим на биту, ОСОБА_8 , заподіяння ударів цим предметом, який був заздалегідь підготовлений, в контексті встановлених фактичних обставин вказувало б на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, і мало б ознаки вчинення розбою, склад якого до того ж не охоплює суспільно небезпечні наслідки у виді настання смерті людини, що підлягало б окремій кваліфікації за сукупністю злочинів. Так, за змістом п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про злочини проти власності визначено, що якщо під час розбою було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було вбито умисно, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів, за ч.4 ст.187 і ч.2 ст.121 або п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Існування цих обставин у їх сукупності достатньою мірою пояснює логіку самообмови ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту в частині заподіяння ним ударів ОСОБА_8 . Такий висновок суду узгоджується також з показаннями свідків ОСОБА_97 та ОСОБА_98 , які були понятими під час цієї слідчої дії та зазначали, що тиску на обвинуваченого ніхто не чинив, про обставини він розповідав спокійно та добровільно, оскільки в даному випадку дійсно обвинувачений вирішив приховати участь іншої особи у вчиненні кримінального правопорушення з метою уникнення реального покарання, сподіваючись на пом`якшення кримінальної відповідальності та подальше призначення покарання з випробуванням, та одночасно уникаючи небезпідставних побоювань помсти з боку свого знайомого.

Таким чином, оскільки повідомлені ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту недостовірні обставини про заподіяння ним ударів ОСОБА_8 прямо суперечать позасудовим показанням потерпілої ОСОБА_53 , яка прямо вказувала, що удари предметом, схожим на дерев`яну биту, її чоловікові заподіював невідомий чоловік, а не раніше знайомий їй чоловік на ім`я ОСОБА_73 , суд приходить до висновку про недостовірність цих доказів, джерелом яких є протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , в частині заподіяння ОСОБА_6 ударів ОСОБА_8 .

Одночасно суд відхиляє доводи захисника щодо недопустимості протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , оскільки вони є необґрунтованими. Так, захисник посилався на те, що метою цієї слідчої дії було виключно процесуальне закріплення позасудових показань обвинуваченого, тобто фактично відбувався допит обвинуваченого. Однак, зі змісту протоколу вбачається, що обвинувачений не лише розповідав про обставини, а й відтворював механізм заподіяння тілесних ушкоджень, тобто мета слідчої дії у виді слідчого експерименту була досягнута, тому підстав для висновку про недопустимість цього джерела доказів у суду немає.

Оцінюючи наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_8 , суд приходить до категоричного висновку про відсутність у нього як прямого, так і не прямого умислу на позбавлення ОСОБА_8 життя. Так, за змістом пред`явленого обвинувачення умисел на вбивство ОСОБА_8 виник у ОСОБА_6 раптово, вже під час перебування вдома у останнього. Однак, з урахуванням наявного конфлікту, що передував подіям ночі 26.06.2022, з огляду на неодноразові вимоги передати грошові кошти, враховуючи відсутність будь-яких проявів вчинення насильства (зокрема, заподіяння ударів) до ОСОБА_8 саме ОСОБА_6 , що встановлено на підставі показань ОСОБА_53 , а також з урахуванням вимоги ОСОБА_6 про необхідність надання грошових коштів у сумі 10000 грн. у дводенний строк, про що також повідомляла потерпіла ОСОБА_53 , суд у межах висунутого обвинувачення приходить до висновку, що обвинувачений не мав умислу позбавити життя ОСОБА_8 , навпаки його умислом охоплювалося незаконне отримання від нього матеріальних цінностей, і навіть після побиття ОСОБА_8 іншою особою та перед тим, як залишити помешкання родини ОСОБА_8 . ОСОБА_6 наголошував на необхідності передання йому грошових коштів за два дні, тобто у майбутньому. Отже, він не лише не хотів настання смерті ОСОБА_8 , а й не міг свідомо припустити її настання, оскільки розраховував на отримання матеріальних цінностей від нього в майбутньому та не бачив заподіяння значної частини ударів потерпілому, які призвели до його смерті.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає встановленим, що удари предметом, схожим на биту, були нанесені ОСОБА_8 іншою особою, а не обвинуваченим ОСОБА_6 , тому суд приймає позасудові показання потерпілої ОСОБА_53 та показання обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині, одночасно відхиляючи як недостовірні показання свідка ОСОБА_7 , який вказував, що удари ОСОБА_8 наносив саме ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Посилаючись на вищевказану норму основного Закону України, слід зазначити, що вона закріпила в собі п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Звід принципів захисту всіх осіб, що піддаються затриманню або ув`язненню в будь-якій формі презумпцію невинуватості.

Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, який у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року по справі Алене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою, він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Отже, правило презумпції невинуватості означає, що обвинувачений може бути визнаний винним у вчиненні злочину і покараний лише за умови, що його вина буде доведена у передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Тобто, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства, Коробов проти України наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумнім сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обов?язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту (як відбувається при застосуванні переважності доказів). Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, встановлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред?явленим обвинуваченням.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми процесуального права, суд в межах висунутого обвинувачення приходить до переконання про ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у відповідності до положення п.2 ч.1 ст.373 КПК України, тобто за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 .

Версія ж обвинуваченого стосовно його непричетності до вчинення умисного корисливого злочину, який стороною обвинувачення кваліфікований як грабіж, переконливо спростована стороною обвинувачення шляхом надання суду належних, допустимих і достовірних доказів.

Так, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_103 , ОСОБА_64 щодо наявності конфлікту у ОСОБА_8 та ОСОБА_103 , в ході якого ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_104 тілесні ушкодження та забрав золотий ланцюжок, який так і не повернув, та показання свідків ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_7 щодо суті цього ж конфлікту, про який раніше розповідав ОСОБА_6 , суд приймає їх як достовірні та приходить до висновку про наявність підґрунтя для виникнення мотиву на вчинення корисливого злочину. З позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 суд встановлює, що в ніч вбивства ОСОБА_6 у її чоловіка ОСОБА_8 вимагав грошові кошти в сумі 10000 грн. та золото, та зазначає, що такі показання за логікою відповідають встановленим фактичним обставинам кримінального провадження щодо подій, які передували вчиненню кримінальних правопорушень. До того ж, такі показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 в цій частині.

В судовому засіданні ОСОБА_6 так і не зміг пояснити суду з якою метою він разом з ОСОБА_7 вночі під час комендантської години у прифронтовому місті пішли додому до ОСОБА_8 . Так, обвинувачений пояснював, що він йшов додому до своєї дівчини, разом з ним йшов ОСОБА_7 та коли вони проходили повз помешкання родини ОСОБА_101 запропонував зайти до них, на що він спочатку відмовлявся, але ОСОБА_7 був наполегливим і він погодився. Пояснити чому він не залишився на вулиці, а пішов за ним спочатку на подвір`я, а потім і в будинок, обвинувачений також не зміг, посилаючись на стан сильного алкогольного сп`яніння. Однак, такі доводи обвинуваченого у сукупністю з неможливістю пояснити мету своїх дій суд розцінює як спосіб ухилення від кримінальної відповідальності, адже в судовому засіданні обвинувачений надав дуже детальні показання, які не містять жодних протиріч у своєму змісті, послідовно та у хронологічному порядку розповів власну версію про відомі йому обставини щодо вчинених кримінальних правопорушень, що було б неможливим у разі його перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння. Окрім того, суд враховує, що попри перебування у стані алкогольного сп`яніння обвинувачений мав змогу доїхати на велосипеді до свого товариша ОСОБА_100 , а згодом дійти пішки до помешкання ОСОБА_9 , після чого повернутися до ОСОБА_100 та поїхати від нього на велосипеді, хоча вуличне освітлення у місті Слов`янськ на той час вже було відсутнє, в період часу, що відповідав даті вчинення кримінальних правопорушень в місті відбувалися евакуаційні заходи, тобто більшість мешканців міста вже залишили свої домівки, а навіть ті мешканці, що залишилися, мали дотримуватися режиму світломаскування, що передбачав заборону яскравого світла, тобто освітлення на вулиці не було навіть з вікон, якщо припустити, що там мешкали люди, які в цей нічний час користувалися штучним освітленням. Таким чином, або обвинувачений у повній темряві зміг спочатку на велосипеді, а потім пішки дістатися помешкання ОСОБА_9 , звідки також спочатку пішки, а потім на велосипеді переміщувався, в той час як його шлях пролягав через приватний сектор, або, рухаючись на велосипеді, він мав додатково користуватися джерелом штучного світла, що також вказує на ту обставину, що стан обвинуваченого дозволяв йому контролювати власні дії. Також суд приймає показання ОСОБА_100 в тій частині, що він не помітив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були в стані алкогольного сп`яніння, коли вони приїхали до нього залишити велосипеди, та на їх підставі робить висновок, що обвинувачений хоча і перебував у стані алкогольного сп`яніння, але його ступінь дозволяв йому повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. Отже, такі показання ОСОБА_6 судом відхиляються. Також суд враховує, що в той час, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від місця тимчасового мешкання ОСОБА_6 разом їхали, а потім йшли до ОСОБА_8 , жодних підстав для відчуття страху перед ОСОБА_7 у ОСОБА_6 не було, оскільки вони спільно проводили дозвілля, вживали спиртні напої, будь-яких конфліктів на той час не було, як не було і будь-яких агресивних проявів, з боку будь-кого з присутніх, про що також повідомляли свідки ОСОБА_107 , ОСОБА_108 . Отже, ОСОБА_6 йшов з ОСОБА_7 добровільно, маючи змогу контролювати свої дії, будь-яких побоювань щодо ОСОБА_7 на той час він не мав та не міг мати.

Позасудові показання потерпілої ОСОБА_53 містять суперечності з показаннями свідка ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме потерпіла вказувала, що ОСОБА_6 вимагав грошові кошти в сумі 10000 грн. та золото спочатку у її чоловіка, згодом на її запитання щодо того, які гроші він шукає, обвинувачений в грубій формі відповів, щоб вона перестала розмовляти та облив її бензином, після чого вимагав грошові кошти вже у неї, і вона сказала, що покаже, де знаходяться гроші. Потерпіла вказувала, що вона разом з ОСОБА_6 вийшла до іншої кімнати, де з гаманця віддала йому грошові кошти в сумі 500 грн., а в цей час її чоловік та невідомий їй чоловік ( ОСОБА_7 ) залишалися у кімнаті. Після того як вони з ОСОБА_6 повернулися до кімнати, ОСОБА_6 почав шукати грошові кошти в кімнаті, а невідомий чоловік з битою спочатку сидів поруч на дивані, а потім наніс їй 2 удари битою, після чого ОСОБА_6 сказав, щоб він її не чіпав, та щоб за два дні було 10000. Як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 в судовому засіданні не повідомляли суд про те, що будь-хто з них виходив з потерпілою до іншої кімнати, в той час як ОСОБА_6 вказував, що ОСОБА_53 сама виходила до іншої кімнати, звідки принесла гроші на вимогу ОСОБА_7 та віддала їх йому, а ОСОБА_7 наполягав, що ОСОБА_53 взагалі не вставала з дивану, а ОСОБА_6 в цій же кімнаті шукав грошові кошти. Усуваючи зазначені суперечності, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_53 виходила до іншої кімнати разом з ОСОБА_6 , де з гаманця дістала грошові кошти та передала йому, в той час як в кімнаті з її чоловіком залишався ОСОБА_7 , після чого вони повернулися до кімнати, де знаходився ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Такий висновок суду окрім позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 ґрунтується на відомостях протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_6 . Ці показання, отримані органом досудового розслідування від ОСОБА_53 26.06.2022, а від ОСОБА_6 - 27.06.2022. Тобто, навіть враховуючи встановлену судом самообмову ОСОБА_6 в частині заподіяння ним ударів ОСОБА_8 , з огляду на неповідомлення ОСОБА_6 про надання йому вказівок поліцейськими та проведення детального інструктажу з приводу надання певних показань та повідомлення конкретних фактів, що свідчить про відсутність такого інструктажу ( ОСОБА_6 повідомляв лише про навідне запитання щодо удару по голові, який він після цього продемонстрував, та про необхідність не розповідати про ОСОБА_7 ), суд приходить до висновку, що відомості, повідомлені ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту в частині заволодіння ним грошовими коштами в сумі 400 грн. є достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Заперечення ж ОСОБА_6 в судовому засіданні цих обставин суд вважає способом уникнення відповідальності.

Окремо суд зважає на доводи сторони захисту щодо відсутності джерела світла в будинку в момент вчинення кримінальних правопорушень та, аналізуючи їх, зазначає, що дійсно показання обвинуваченого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_7 суперечать один одному в цій частині, а саме ОСОБА_6 наполягав, що штучного освітлення в будинку не було, а ОСОБА_7 користувався ліхтариком з запальнички, в той час як ОСОБА_7 вказував, що в будинку було ввімкнене світло. Свідки ОСОБА_89 та ОСОБА_88 , що перебували у будинку родини ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, припускали, що послуги електропостачання взагалі не надавалися в цьому будинку, але з огляду на те, що слідчий експеримент був проведений влітку пообіді, тобто за відсутності необхідності у штучному освітленні, суд такі припущення свідків до уваги не бере. В контексті обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що джерело штучного освітлення було наявне в момент вчинення кримінальних правопорушень, адже ОСОБА_8 були заподіяні численні удари, присутні особи мали змогу не лише дійти до спальної кімнати від вхідної двері на початку, але й згодом переміщуватися по будинку (зокрема, ОСОБА_53 та ОСОБА_6 ), потерпіла змогла віднайти гаманець, з якого дістала гроші і т.ін., що було б неможливо у суцільній темряві, а чи це був ліхтарик (можливо, не один), чи кімната освітлювалась за допомогою статичного джерела штучного світла значення для встановлення всіх обставин кримінального провадження немає. Таким чином доводи сторони захисту про неможливість відшукування ОСОБА_6 матеріальних цінностей у темряві є необґрунтованими.

З показань свідка ОСОБА_7 можливо встановити, що ОСОБА_6 знайшов у шафі вдома у Борзило гроші та кнопковий телефон, який забрав із собою. Аналізуючи такі показання, суд враховує, що ОСОБА_7 кімнату, де знаходився ОСОБА_8 , не залишав, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_53 до іншої кімнати не виходив, тому не міг бачити, що ОСОБА_53 передала гроші ОСОБА_6 . Одночасно, після їх повернення до кімнати, де знаходився ОСОБА_8 , він бачив, як ОСОБА_6 шукав гроші, але гроші не знайшов, знайшов телефони. Тобто, і показання свідка ОСОБА_7 в цій частині підтверджують обставини заволодіння ОСОБА_6 матеріальними цінностями.

Окрім того, з позасудових показань потерпілої ОСОБА_53 судом також встановлено, що після повернення до кімнати ОСОБА_6 наказав їй заховатися під ковдру, що вона і зробила, та продовжив шукати грошові кошти в кімнаті. Тобто, потерпіла могла чути, що відбувається у кімнаті, але не бачила цього, тому і нічого не повідомила про мобільні телефони.

Суд приймає такі позасудові показання потерпілої, показання свідка ОСОБА_7 як достовірні, оскільки вони логічно відповідають меті відвідування будинку ОСОБА_9 , яку мав обвинувачений, та узгоджуються як між собою (в тій частині, що ОСОБА_6 шукав гроші в кімнаті, де вже знаходився на підлозі ОСОБА_8 ), так і з іншими здобутими доказами, зокрема, протоколом затримання ОСОБА_6 , в ході якого у нього були вилучені грошові кошти та 2 мобільних телефони, та протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 в цій частині, про що детальніше буде зазначено нижче.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо вилучення мобільних телефонів не під час його затримання, а з відкритої ділянки місцевості, на яку він вказав, суд, враховуючи встановлені обставини щодо самообмови ОСОБА_6 на початку досудового розслідування в частині заподіяння ним ударів ОСОБА_8 , вважає необхідним детально перевірити його доводи, не обмежуючись лише фактом підписання обвинуваченим протоколу затримання, та відсутністю будь-яких скарг, клопотань, заяв або доповнень в ході цієї процесуальної дії.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_6 наголошував, що мобільні телефони він викинув у траву біля домоволодіння після того як разом з ОСОБА_7 вийшов з помешкання ОСОБА_9 . Наступного дня, коли за ним вранці приїхали поліцейські, його спочатку доставили у міськвідділ поліції, звідти повезли за місцем тимчасового мешкання щоб забрати паспорт, після чого повезли на місце, де він вказав, що залишив мобільні телефони, які ОСОБА_7 забрав у Борзило вдома та передав йому, надавши вказівку їх викинути. Ці телефони поліцейські забрали, а потім запропонували йому добровільно видати під час складання протоколу затримання у присутності понятих, що він і зробив. В міськвідділі йому надали в руки грошові кошти, зайшли 2 особи і йому сказали добровільно видавати, після чого він поклав їх на стіл, підтвердив, що добровільно видає вказані речі та гроші, це відбувалося в день затримання, приблизно пообіді. На уточнюючі питання суду в ході цього ж допиту обвинувачений вже повідомив, що руки у нього були вільні, телефони та гроші він не діставав, їх принесли та поклали на стіл, що вказує на наявність суперечностей у показаннях обвинуваченого, наданих ним під час допиту, та на його намір ввести суд в оману.

З протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 27.06.2022 серед іншого можливо встановити, що він повідомляв, що 2 мобільні телефони, які забрав у помешканні ОСОБА_9 , він викинув у траву, а гроші у сумі 400 грн., які йому передала ОСОБА_40 , залишив за місцем свого тимчасового мешкання - АДРЕСА_3 . Надання ОСОБА_6 таких пояснень щодо залишення ним у певному місці грошових коштів та мобільних телефонів під час слідчого експерименту підтвердили і допитані судом свідки ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , зауваживши що такі показання були надані без здійснення будь-якого тиску на ОСОБА_6 . Тобто, показання ОСОБА_6 відповідають відомостям, повідомленим ним же під час слідчого експерименту щодо наявності у нього двох мобільних телефонів, які він викинув у траву, та суперечать один одному в частині заволодіння ним грошовими коштами.

Аналізуючи наявну суперечність, суд виходить з того, що на факт заволодіння грошовими коштами саме ОСОБА_6 вказала потерпіла ОСОБА_53 під час допиту на досудовому розслідуванні, про ці ж обставини повідомляв і свідок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту. Суд відхиляє показання ОСОБА_6 в тій частині, що він грошовими коштами родини ОСОБА_9 не заволодівав за наведених підстав, та відхиляє показання ОСОБА_6 в тій частині, що в момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_53 зверталася до ОСОБА_7 , але називала його ОСОБА_41 , оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_53 виходила до іншої кімнати саме разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 же спальну кімнату, де весь час перебував ОСОБА_8 , не залишав. Таким чином, аналізуючи відомості, викладені у протоколі слідчого експерименту за його участю, приходить до висновку, що під час відвідування ОСОБА_6 у супроводі поліцейських місця свого тимчасового мешкання, де, як він вказував, залишив 400 грн., для того, щоб забрати його паспорт, він міг забрати і ці грошові кошти, які потім видав поліцейським.

Однак, суд розцінює такі показання обвинуваченого як недостовірні, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_6 надавав категоричні показання, що він грошей вдома у родини ОСОБА_9 не брав, які також судом відхилені як недостовірні, та повідомив, що після відвідування ОСОБА_100 він на велосипеді відразу поїхав до ОСОБА_64 , а вранці вони разом пішли до її матері - ОСОБА_103 , де його і затримали, вдягнутий він був у той самий одяг, що і вдома у ОСОБА_9 . Аналізуючи такі показання обвинуваченого, суд зазначає, що в ході огляду речових доказів - шортів ОСОБА_6 було встановлено, що вони мають кишені з обох боків, тобто грошові кошти, які він забрав вдома у ОСОБА_9 , знаходилися у його кишені в момент затримання. До того висновку суд дійшов також з урахуванням того, що твердження ОСОБА_6 в тій частині, що приблизно 03-00 год., коли він вийшов з домоволодіння родини ОСОБА_9 (це встановлено судом з позасудових показань ОСОБА_53 , які не суперечать показанням ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_7 ), він попрямував до ОСОБА_100 , який мешкає неподалік на той же вулиці, що і ОСОБА_8 , потім повернувся за місцем мешкання ( АДРЕСА_3 ), де залишив грошові кошти, і лише після цього направився до свідка ОСОБА_64 , яка пояснила, що ОСОБА_6 прийшов близько 04-00 - 05-00 год., є щонайменше нелогічними.

Щодо вилучення грошових коштів, суд зазначає, що під час складання протоколу затримання ОСОБА_6 підтвердив у присутності понятих добровільність видачі ним грошових коштів у сумі 400 грн., а наступного дня під час слідчого експерименту вже розповів не лише про обставини заволодіння ними, а й про те, що він їх залишав начебто за місцем свого тимчасового мешкання.

Аналізуючи встановлені судом процесуальні порушення під час вилучення вказаних речових доказів, а саме мобільних телефонів, суд виходить з наступного.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_103 та ОСОБА_64 , у присутності яких поліцейські приїхали та забрали ОСОБА_6 , можливо встановити, що це відбувалося 26.06.2022 приблизно о 08-00 год. Початок складання протоколу затримання ОСОБА_6 у відповідності до ст.208 КПК України - о 13-00 год., час фактичного затримання ОСОБА_6 за змістом протоколу не зазначений. О 13-13 год. було повідомлено про затримання регіональний центр з надання правової допомоги. Одночасно слід зауважити, що повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_6 26.06.2022 о 13-50 год., воно містить підпис захисника, якому було доручено прибути до затриманого в той же день, 26.06.2022 згідно реєстру матеріалів досудового розслідування було проведено допит підозрюваного, участь захисника в ході якого була обов`язковою в контексті положень ч.1 ст.52 КК України, тобто суд не має підстав для протилежного висновку, аніж вважати, що захисник прибув після початку складання протоколу затримання, але найпізніше до початку допиту ОСОБА_6 як підозрюваного. Ані обвинуваченим, ані захисником не було порушено перед судом питання щодо виклику і допиту у якості свідка захисника адвоката ОСОБА_109 , таких клопотань стороною захисту не заявлялось.

Таким чином, показання ОСОБА_6 про те, що він вперше побачив свого захисника 27.06.2022 під час проведення слідчого експерименту судом розцінюються як недостовірні. Згідно усталеної судової практики Верховного Суду відсутність захисника під час затримання особи у випадку, передбаченому ст. 208 КПК України, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону (постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 204/6541/16-к, 08 грудня 2022 року у справі № 686/23029/18).

З показань обвинуваченого суд вважає встановленим, що в цей проміжок часу, тобто з 08-00 год. до 13-00 год. ОСОБА_6 перебував під контролем працівників поліції, і знаходився не лише у відділку поліції, а і двічі його залишав у супроводі поліцейських, а саме коли вони їздили за місцем його мешкання, та коли їздили на місце перебування мобільних телефонів, на яке вказав обвинувачений. Тобто, в момент складання протоколу затримання поліцейські вже за вказівкою ОСОБА_6 віднайшли речові докази (мобільні телефони) та вилучили їх.

Суд зазначає, що факт затримання може визначатися не лише протоколом затримання, але й іншими засобами доказування. Таким чином, судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами. Суд вважає, що, встановлюючи обставини затримання, у тому числі час фактичного затримання та наявність підстав для затримання, слід виходити з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом.

Дійсно, вилучення цих предметів мало бути здійснене в ході проведення слідчої дії - огляду, за участю ОСОБА_6 , який вказав на місцезнаходження мобільних телефонів, який мав бути оформлений відповідним протоколом слідчої дії - протоколом огляду. Однак, під час судового провадження ОСОБА_6 так і не повідомив суду, з якими саме поліцейськими він їздив по мобільні телефони, щоразу обмежуючись вказівкою на чисельність поліцейських, а не на їх посади, та жодного разу не вказавши, що мобільні телефони вилучав слідчий.

Суд встановив, що ОСОБА_6 у розумінні положень ст.209 КПК України був фактично затриманий о 08-00 год., тобто тоді, коли він вимушений був залишатися поряд з поліцейськими всупереч власному волевиявленню. Тлумачення ч.5 ст.208 КПК, відповідно до якої в протоколі про затримання особи має бути зазначено точний час (годину і хвилини затримання), вказує на те, що фактичне затримання особи і складання протоколу можуть не збігатися в часі з урахуванням певних умов (наприклад, віддаленість місця затримання особи від адміністративної будівлі уповноваженого органу, введення правового режиму воєнного стану тощо). Запізніле складання протоколу про затримання особи є виправданим у тій ситуації, коли об`єктивні причини спонукали уповноважену особу діяти саме таким чином.

Зауважуючи, що уповноваженою службовою особою в розумінні положень ст.208 КПК України є, зокрема працівники поліції, до яких окрім слідчого, якому КПК України надано право складати протокол затримання, належить ще ряд правоохоронців, які таким правом не наділені. Верховний Суд у постанові від 15 червня 2021 у справі № 204/6541/16-к констатував, що у разі якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані внаслідок такого порушення. Тобто, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Так, не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим, на що вказував ВС у постанові № 344/2995/15-к.

На місце знаходження мобільних телефонів ОСОБА_6 вказав поліцейським добровільно, що підтвердив як в судовому засіданні, так і в ході слідчого експерименту за його участі. Тобто, обвинувачений не ставив під сумнів, що вилучені поліцейськими мобільні телефони є саме тими мобільними телефонами, які перебували вдома у Борзило, навпаки він підтвердив ці обставини та самостійно вказав на місце, куди він викинув ці телефони. Таким чином, будь-яких порушень прав обвинуваченого у цьому випадку суд не вбачає, тому і не вбачає підстав для визнання цих доказів недопустимими, незважаючи на допущені процесуальні порушення, а саме, що протокол огляду, в ході якого фактично були вилучені мобільні телефони, не складався, вилучення відбувалося без участі захисника, хоча його участь була обов`язковою, адже на момент фактичного вилучення ОСОБА_6 вже був фактично затриманий, тобто набув статус підозрюваного, а про вилучення мобільних телефонів у ОСОБА_6 зазначено у протоколі затримання. Такого висновку суд дійшов також з урахуванням наступного.

Так, слід зазначити, що під час кримінального процесу вживаються всі можливі заходи для того, щоб речові докази не зазнали будь-якого впливу (особливо з боку зацікавлених осіб). Ці заходи включають несподівані обшуки, невідкладне фіксування доказів під час огляду місця події, детальні правила збереження речових доказів і навіть тримання особи під вартою для перешкоджання впливу на докази. Більше того, закон навіть передбачає кримінальну відповідальність за приховування слідів злочину.

Підходи до оцінки допустимості показань і допустимості доказів, які хоча й можуть бути отримані примусово, але існують незалежно від волі особи, як, наприклад, документи, речові докази, біологічні зразки для проведення експертизи, суттєво відрізняються від оцінки показань особи.

Таким чином, фактори, які можуть зумовити недопустимість показань особи, можуть не мати впливу на допустимість доказів, які мають зовсім іншу природу. Такий підхід до оцінки доказів, існування яких не залежить від волі особи, Верховний Суд сформулював у низці своїх рішень, зокрема постанови від 25 червня 2019 року у справі № 423/1766/16, від 29 жовтня 2019 року у справі № 464/7974/15-к, від 8 грудня 2020 року у справі № 686/19218/17, від 18 лютого 2021 року у справі № 193/375/19.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що хоча при проведенні фактичного затримання ОСОБА_6 , фактичному вилученні мобільних телефонів на відкритій ділянці місцевості, складанні протоколу затримання у відповідності до ст.208 КПК України не був присутній його захисник, за встановлених обставин цієї справи суд немає підстав вважати, що виявлені речові докази були отримані з порушенням права на захист у значенні ст. 87 КПК України. Більш того, мобільні телефони були вилучені з відкритої ділянки місцевості саме за вказівкою ОСОБА_6 , який добровільно повідомив поліцейських про їх місцезнаходження, тобто виразив своє волевиявлення надати їх у розпорядження органу досудового розслідування, тому процесуальне оформлення вилучення їх у ОСОБА_6 під час затримання жодних прав обвинуваченого не порушило.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази є достовірними, доповнюють один одного, перебувають між собою у взаємозв`язку, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення підлягає кримінально-правовій кваліфікації за ч.4 ст.186 КК України, - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно та в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа Довженко проти України) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до категорії тяжких злочинів), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки; відомості про особу обвинуваченого (раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на профілактичному обліку нарколога з 26.01.2012 з діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, наркотичних речовин, вживання зі шкодою для здоров`я, за місцем мешкання характеризується посередньо, не одружений.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Судом не визнається обтяжуючою обставиною вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, оскільки вчинення злочину під час воєнного стану є кваліфікуючою обставиною за ч.4 ст.186 КК України, а зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення жодним чином не розкриває зміст щодо умов воєнного стану, які використовувались обвинуваченим під час вчинення цього злочину. Окрім того, суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів, оскільки повторність є однією з кваліфікуючих ознак інкримінованого кримінального правопорушення. Стосовно наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину відносно особи похилого віку, суд зазначає, що вона відсутня у змісті пред`явленого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, тому посилання на неї прокурором під час судових дебатів є необґрунтованим, оскільки суперечитиме положенням 337 КПК України. Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 138/2748/18.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_6 буде досягнуто при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст.186 КК України, оскільки вважає, що з моменту вчинення кримінально караного діяння минув тривалий проміжок часу, але обвинувачений до теперішнього часу своєї вини не визнав, що свідчить про відсутність будь-яких позитивних змін у його свідомості щодо засудження власної протиправної поведінки, тому саме таке покарання з огляду на його тривалість буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з урахуванням призначеного покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, необхідно залишити без змін у зв`язку з відсутністю підстав для його зміни або скасування.

У відповідності до положення ч. 4 ст. 174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 28.06.2022 на речові докази.

Питання по речовим доказам вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправдати у відповідності до положення п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку із недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дати набрання вироком законної сили, зарахувавши ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув?язнення з 26.06.2022 з розрахунку 1 день попереднього ув?язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ Дніпровська УВП № 4 залишити без змін.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді від 28.06.2022 на майно, а саме на зріз наволочки з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; зріз підлогового покриття з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; жіночий гаманець коричневого кольору; зв`язку сімох ключів на чорному шнурі; чоловічу куртку, вилучену у ОСОБА_7 ; тапки чорного кольору, шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, вилучені у ОСОБА_6 ; грошові кошти в сумі 400 грн. 00 коп. (200 грн. ЕЖ6674258 та 200 грн. ВЄ 3677981); два мобільних телефони - Nokia 1260 imei НОМЕР_2 , Nokia 1280 imei НОМЕР_3 з сім-картою ВФ Україна.

Речові докази: зріз наволочки, зріз підлогового покриття, зв`язка сімох ключів, гаманець, що зберігаються у камері схову речових доказів ВП №4 Краматорського РУП за квитанцією № 472, - знищити, футболку, шорти, тапки, куртку, що зберігаються у камері схову речових доказів ВП №4 Краматорського РУП за квитанцією № 472, - повернути власнику ОСОБА_6 , 2 мобільних телефони, грошові кошти в сумі 400 грн., що зберігаються у камері схову речових доказів ВП №4 Краматорського РУП за квитанцією № 472, - повернути за належністю уповноваженому власнику - спадкоємцю ОСОБА_52 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов?янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1