04.10.2023 Справа № 756/9952/23
Провадження № 1-кп/756/1455/23
Справа № 756/9952/23
УХВАЛА

04 жовтня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час підготовчого засідання у кримінальному провадженні № 0000087 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований і проживає: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,

- востаннє 05.06.2020 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі, звільнений 04.03.2022 р. по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні крадіжки, повторно, в умовах воєнного стану, що кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення. На даний час існують і не зменшились ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу, вчинення інших кримінальних правопорушень. Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_4 не працевлаштований, раніше судимий. Інші запобіжні заходи на думку прокурора не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений заперечив проти продовження тримання під вартою, пояснив, що може виконувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, де мешкає разом з матір`ю,

Захисник просив суд обрати обвинуваченому домашній арешт, що буде достатнім для гарантування його поведінки.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані письмові документи, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно з п. 1 «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Принаймні, на початковому етапі існування обґрунтованої підозри може виправдати тримання під вартою, але настає момент, коли цього вже не достатньо. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінене абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному конкретному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосовних до кожної справи (McKay v. the United Kingdom (Маккей проти Сполученого Королівства) [ВП], §§ 41-45; Bykov v. Russia (Биков проти Росії) [ВП], §§ 61-64; Idalov v. Russia (Ідалов проти Росії) [ВП], §§ 139- 141; див. також Labita v. Italy (Лабіта проти Італії) [ВП], §§ 152-153; та Kudla v. Poland (Кудла проти Польщі) [ВП], §§ 110-111).

Із клопотання прокурора встановлено, що 16.06.2023 року обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді від 19.06.2023 р. обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, який був продовжений до 06.10.2023 р.

Водночас, прокурором не надано суду копій вказаних рішень про обрання і продовження запобіжного заходу, що унеможливлює для суду перевірити, які саме ризики враховувались при застосування такого запобіжного заходу, та чим їх обгрунтовувала сторона обвинувачення на стадії досудового розслідування.

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування, у сторони обвинувачення наявні певні докази пред`явленого обвинувачення: покази свідків, протоколи слідчих дій, які можуть бути досліджені тільки під час судового розгляду.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення. При цьому, на цій стадії суд не вирішує питання доведеності винуватості.

З огляду на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд оцінює заявлені стороною обвинувачення ризики, виходячи не тільки із тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, а в сукупності з іншими обставинами, якими підтверджується наявність відповідної небезпеки.

Так, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд приймає до уваги, що він є раніше судимим, офіційно не працевлаштований, однак має зареєстроване місце проживання, де мешкає фактично разом з матір`ю.

З урахуванням судимостей обвинуваченого, відсутності у нього офційного доходу, суд вважає наявним ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Водночас, інші зазначені прокурором ризики, як спроба переховування та вплив на потерпілу, суд вважає недоведеними, оскільки вони належним чином необґрунтовані і не підтверджені доказами.

Суд зазначає, що виходячи із встановленого ризику, прокурором не обґрунтовано неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Виходячи із тяжкості і обставин кримінального правопорушення, характеру встановленого ризику та даних про особу обвинуваченого, наявність у нього соціальних зв`язків і постійного місця проживання, що прокурором не спростовувалось, запобіжний захід у виді тримання під вартою більше не є пропорційним для досягнення завдань кримінального провадження.

Відомостей про можливість внесення обвинуваченим застави суду не надано.

Тому, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що на цьому етапі буде достатнім для гарантування поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 197, 314-317, 369, 372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 04 грудня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

-не покидати цілодобово місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 (крім випадків надання невідкладної медичної допомоги та перебування в укритті під час повітряних тривог);

-прибувати за першою вимогою суду;

-не відлучатись без дозволу суду з міста Києва;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування із свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях;

ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Оболонського УП ГУ НП в місті Києві.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала оголошена 06.10.2023 р.

Суддя ОСОБА_1