УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 289/1436/21

провадження № 51-6249 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2023 року, залишеним без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 05 травня

2021 року, приблизно о 23 год, перебуваючи у будинку

АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_6 в голову та грудну клітину більше п`яти ударів руками та невстановленим слідством предметом, чим заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер. Вказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить оскаржувані судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи касаційної скарги захисника зводяться до незгоди із кваліфікацією дій

ОСОБА_5 , оскільки, на його переконання, у засудженого був відсутній умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, дії останнього носили необережний характер. Вважає, що суди попередніх інстанції дійшли передчасного висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При розгляді скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Неспроможними є доводи захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_5 та неправильну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За прецедентною практикою Європейського Суду, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення зроблено з додержанням положень ст. 23 КПК України, на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Так, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі сукупності доказів, детальний зміст яких наведено у вироку, зокрема:

- показань обвинуваченого, який підтвердив нанесення ОСОБА_6 удару ліктем у ліву частину обличчя, внаслідок чого у потерпілого із носа пішла кров;

- показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які зазначили, що 05 травня 2021 року в першій половині дня бачили ОСОБА_6 без будь-яких видимих тілесних ушкоджень;

- показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен з яких окремо пояснив, що 05 травня 2021 року потерпілий перебував у них вдома та ввечері, коли вже сутеніло (приблизно о 21-22 год), пішов до себе, при цьому у стані алкогольного сп`яніння не перебував, якихось видимих тілесних ушкоджень не мав;

- протоколу огляду домогосподарства будинку АДРЕСА_1 від 06 травня 2021 року із фототаблицею, в ході якого оглянуто місце події та вилучено, серед іншого, змиви плям речовини бурого кольору поблизу дверей будинку, біля фрагментів тарілки, на дверній ручці, а також дерев`яну палицю з плямами речовини бурого кольору, рушник сірого кольору з плямами речовини бурого кольору, металеву кочергу з плямами речовини бурого кольору, фрагмент обвугленого рушника, рушник білого кольору з плямами речовини бурого кольору, джинсові штани синього кольору з плямами речовини бурого кольору та червоні шорти;

- протоколу огляду трупа ОСОБА_6 від 06 травня 2021 року із фототаблицею, в ході якого вилучено зрізи нігтів, змиви з рук та одяг;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складеного 06 травня 2021 року о 18 год 20 хв., згідно якого ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння;

- висновку судово-медичного експерта № 63 від 18 червня 2021 року з якого слідує, що причиною смерті ОСОБА_11 є закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, що зумовило набряк та набубнявіння головного мозку, яке призвело до зупинки функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності, дихання. Виявлені при судово-медичному дослідженні трупа тілесні ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів з достатньою силою прикладання, заподіяні прижиттєво і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю;

- висновку судово-медичного експерта № 150 від 15 липня 2021 року яким, зокрема, встановлено, що потерпілому було спричинено не менше 10 травмуючих дій в любій послідовності. Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, синців обличчя, крововиливів під тверді та м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, могли виникнути внаслідок удару ліктем руки людини в ділянку обличчя і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Дані ушкодження могли виникнути за умов та обставин викладених у слідчому експерименті від

18 червня 2021 року;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 18 червня 2021 року під час якого ОСОБА_5 показав, яким чином його вдарив потерпілий та як він заподіяв ОСОБА_6 удар ліктем в ліву частину голови;

- висновку експерта № 122-МЕ від 21 липня 2021 року, про те, що коцюба (кочерга) та дерев`яна палиця відносяться до групи тупих твердих предметів, які мають обмежену контактуючу поверхню. Тілесні ушкодження у потерпілого не відобразили індивідуальні особливості слідоутворюючої поверхні травмуючих предметів, тому точно вказати від дії якого саме предмету (коцюби чи дерев`яної палиці) утворились вищеописані тілесні ушкодження не представляється можливим;

- висновку судово-медичної експертизи № 95/ц від 31 травня 2021 року, відповідно до якого, на наданій на дослідження металевій кочерзі (коцюбі) виявлена кров людини, яка могла утворитися від чоловіка, в крові якого міститься вищевказаний антиген, в тому числі і за рахунок самого ОСОБА_6 . Походження слідів крові від ОСОБА_5 на металевій кочерзі виключається;

- висновку судово-медичної експертизи № 96/ц від 28 травня 2021 року з якого слідує, що при експертизі дерев`яної палиці виявлена кров людини, що могла утворитись за рахунок особи, в крові якої міститься вищевказаний антиген, в тому числі і від ОСОБА_6 . Походження слідів крові від ОСОБА_5 виключається.

За результатами оцінки доказів, досліджених під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

До того ж, місцевим судом надано оцінку доводам сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого як вчинених з необережності, та обґрунтовано їх відхилено.

Так, розмежування умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), від кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я людини з необережною формою вини, а саме вбивства, вчиненого через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України) танеобережного тяжкого тілесною ушкодження (ст. 128 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів.

З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку між собою.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умислом щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (прямим/непрямим) і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого.

Питання про умисел винного або його відсутність необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку засудженого та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

На відміну від цього вбивство з необережності чи необережне тяжке тілесне ушкодження можуть бути вчинені лише при необережній формі вини, яка виступає у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків.

Як слідує зі змісту вироку, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно завдав у область голови та грудної клітини більше п`яти ударів руками та невстановленим слідством предметом, в тому числі і ліктем правої руки в ліву скроневу частину голови потерпілому ОСОБА_6 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у виді перелому кісток носа, синців обличчя, крововиливів під тверді та м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку, могли виникнути внаслідок удару ліктем руки людини в ділянку обличчя, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

На переконання суду, досліджені обставини в сукупності з даними про кількість, локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень та механізм заподіяння удару ліктем свідчать про те, що ОСОБА_5 , завдаючи потерпілому удар ліктем саме в ліву скроневу частину голови та інші удари, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода, тобто діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі - у цій справі за умисне заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В свою чергу питання доведеності винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого було предметом оцінки суду апеляційної інстанції, який за наслідками апеляційного розгляду погодився із висновками місцевого суду щодо доведення винуватості ОСОБА_5 за стандартом «поза будь-яким розумним сумнівом», правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, при цьому проаналізував доводи апеляційної скарги захисника, які є аналогічними доводам касаційної скарги, належним чином їх перевірив, надав на них змістовні відповіді, з наведенням мотивів постановленого рішення, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Посилання захисника на неврахування судами попередніх інстанцій даних висновків експерта № 122-МЕ від 21 липня 2021 року та № 63 від 06 травня 2021 року спростовується змістом оскаржуваних судових рішень, та по суті зводяться до надання захисником вказаним висновкам власної оцінки, відмінної від оцінки наданої судами.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та санкції

ч. 2 ст. 121 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, на переконання Суду, відповідно до положень статей 50, 65 КК України відповідає принципам законності, справедливості та обґрунтованості, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підсумовуючи наведене, Судом не встановлено неправильного застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2023 року щодо останнього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3