ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1058/22

23 жовтня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костопіль, Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, розлученого, на його утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, раніше судимого вироком Костопільського районного суду від 16.02.2022 за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 год., обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим Костопільським районним судом Рівненської області від 16.02.2022 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, 13 квітня 2022 року ознайомившись під підпис у Рівненському районному відділі №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області у відповідності до ст.37, 40 КВК України з умовами, порядком та обов`язками під час відбування покарання, будучи 22.04.2022 попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст.389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, до виконання громадських робіт 19.04.2022, 20.04.2022, та 22.04.2022 року, а також в період з 25.04.2022року по 12.05.2022 року не приступив.

Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав в Рівненському районному відділі №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області направлення на відбуття покарання до КП «УК «Костопільське БЖКП» КМР, що в м. Костопіль, Рівненської області, по вул. Грушевського, 4, яке мав відбувати прибираючи прибудинкові території та підвали а також прибираючи території. Однак, ОСОБА_3 відпрацювавши 12 години громадських робіт, а саме 14.04.2022, 18.04.2022, та 21.04.2022 року, в порушення ч.З ст.40 КВК України 15.04.2022, 19.04.2022, 20.04.2022, та року а також в період з 25.04.2022 року по 12.05.2022 року без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання, для відбуття громадських робіт не з`являвся, а тому невідбута частина покарання станом на становить 138 год. громадських робіт, тобто ОСОБА_3 умисно ухилився від призначеного судом йому покарання у виді громадських робіт.

Отже, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, дав суду показання, що дійсно не відбув повністю громадські роботи. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.389 КК України правильна, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим до покарання у виді громадських робіт, ухилився від відбування цього покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Враховуючи викладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України - 1 місяць арешту.

Враховуючи невідбуте покарання ОСОБА_3 за вироком Костопільського районного суду від 16 лютого 2022 року, за яким він засуджений за ч.1 ст.185 КК України - до 150 годин громадських робіт, з яких не відпрацював 138 год, які відповідно до ст.72 КК України відповідають 17 дням арешту, тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд частково приєднує невідбуту частину за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком .

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.371,72,349, 373-375 КПК України, ст.ст.50,65,66,67, ч.2 2 ст.389 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити узгоджене покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до даного покарання невідбутої частини покарання за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 16.02.2022 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 3(три) дні арешту.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_3 не застосовувалися.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1