Справа № 953/9266/23
н/п 1-кс/953/9669/23
"14" грудня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
14 грудня 2023 року від представника власника майна адвоката ОСОБА_3 на адресу суду надійшло клопотання про встановлення місця зберігання тимчасово вилученого майна та клопотання про повернення вилученого майна.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні просила повернути клопотання про арешт майна на доопрацювання для уточнення власника вилученого майна.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про повернення клопотання про арешт майна на доопрацювання, вказав, що власником вилученого майна, окрім автомата Форт-201 калібру 7,62Х39 серія та номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , є військова частина НОМЕР_3 .
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання про арешт майна та надані адвокатом ОСОБА_6 документи, дійшов до такого висновку.
Положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Частиною 2 ст. 171 КПК України передбачені вимоги до клопотання про арешт майна, зокрема у ньому повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Положеннями ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглядається за участю, у тому числі, власника майна.
Так, у клопотанні прокурора про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, зазначено, що майно належить: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .
Разом з тим з долучено до уточненого клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 листа від військової частини НОМЕР_3 слідує, що власником тимчасового вилученого під час обшуку майна, а саме: патронів 7,62х39 в кількості 150 шт., патронів 5,45 в кількості 426 шт., патронів 50,0 в кількості 69 шт., патронів 9,19 в кількості 120 шт., електродетонаторів в кількості 7 шт., автомату АК-74 серія та номер НОМЕР_2 , патронів калібру «.308WIN», виробництва «GGG» у кількості 40 шт. є військова частина НОМЕР_3 .
Отже, клопотання прокурора про арешт майна містить суперечності у частині зазначення власників тимчасово вилученого майна, що позбавляє можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо судового виклику дійсних власників майна для розгляду даного клопотання.
Вирішуючи питання про повернення клопотання прокурору на доопрацювання, слідчий суддя виходить з того, що нормами КПК України не врегульовано питання про дії слідчого судді та винесення ним процесуального рішення у разі, якщо до початку розгляду клопотання про арешт майна буде подано заяву про повернення такого клопотання.
Правилами ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України затверджено принцип диспозитивності, за яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З аналізу положень ст. 26 КПК України слідчий суддя приходить до висновку, що звертатися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про арешт майна є правом сторони кримінального провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, якими серед інших є засади змагальності та диспозитивності, в тому числі і принцип аналогії закону.
За змістом принципу диспозитивності кримінального провадження сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернути прокурору клопотання про арешт майна для доопрацювання, оскільки прокурор як сторона кримінального провадження скористався своїм процесуальним правом звернутися до суду з відповідною заявою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 26, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 о