У Х В А Л А

Справа № 348/546/22

Номер провадження 1-кс/348/589/23

20 листопада 2023 року м.Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність дізнавача, прокурора на досудовому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 17.11.2023 р. поштою надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СД Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області і прокурора Надвірнянського окружної прокуратори в кримінальному провадженні № 0000033 від 11.03.2022.

В обґрунтування скарги зазначає, 05.02.2022 о 16.30 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження племінницею ОСОБА_4 та її батьком ОСОБА_5 .Протягом тривалого часу завдання кримінального провадження органом дізнання і прокурором не виконуються, а тільки постановами закривається кримінальне провадження, які скасовані судом. Після скасування постанови про закриття від 30.12.2022 судом 01.02.2023 орган дізнання під керуванням прокурора на виконання вимог ухвали слідчого судді на протязі 9 місяців не здійснили жодного заходу по збиранню та дослідженню доказів.

Скаржник посилаючись на ст..ст.303,304 КПК України вважає бездіяльність дізнавач і прокурора упередженою і протиправною, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, чим порушуються права потерпілої під час досудового розслідування.

На підставі викладеного просить визнати бездіяльність сектору дізнання Надвірнянського РВП ГУЕП України в Івано-Франківській області, Надвірнянської окружної прокуратури в Івано-Франківській області протиправною, зобов`язати їх виконати вимоги ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду від 01.02.2023 та повідомити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про їх підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у визначені законодавством терміни. Направити кримінальне провадження для продовження досудового розслідування.

В уточненій скарзі ОСОБА_3 просить розглядати скаргу без її участі.

Дізнавач СД Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в судові засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить скаргу залишити без задоволення так як у кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, спрямовані на прийняття процесуального рішення, зокрема на 20.11.2023 заплановано проведення одночасних допитів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Прокурор просить розглядати без його участі, у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

З огляду на те, що сторони у судове засідання не з`явилися, слідчий суддя бере до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306 КПК, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

Перевіривши матеріали скарги слідчий суддя встановив наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Главою 26 КПК України, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, тобто зазначеною нормою визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Таким чином, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тому, наведена норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Положеннями ст. 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результат розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що оскарженню в порядку ст. 303 КПК України підлягає бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, до яких, зокрема, належить і бездіяльність, пов`язана з не розглядом заявлених клопотань.

Проте, за змістом скарги ОСОБА_3 , нею не оскаржувались такі рішення, дії чи бездіяльність прокурора, які, відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду слідчого судді, отже ухвала слідчого судді про скасування постанови про закриття кримінального провадження не встановлює обов`язку вчинення процесуальних дій, які дізнавач та/або прокурор зобов`язані вчинити у встановлені КПК строки, а констатує передчасність прийняття такого рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст..19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За змістом ст..ст.36,40-1 КПК України прокурор і дізнавач здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі. Дізнавач уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.

З огляду на виключні повноваження дізнавача і прокурора, при оскарженні бездіяльності цих осіб слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію (ст..307 КПК), однак не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий (дізнавач) або прокурор у конкретному випадку, зокрема рішення про повідомлення про підозру, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, тому зобов`язання дізнавача та прокурора повідомити певним особам про підозру у кримінальному провадженні перебуває поза межами повноважень слідчого судді.

Враховуючи наведене, вважаю за необхідне скаргу залишити без задоволення, оскільки скаржником оскаржується бездіяльність, яка не стосується нездійснення інших процесуальних дій, які суб`єкт оскарження зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а зобов`язання дізнавача і прокурора прийняти певне рішення перебуває поза межами повноважень слідчого судді.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача, прокурора у кримінальному провадженні № 0000033 від 11.03.2022 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1