Справа № 203/4493/22
Провадження № 1-кс/0203/368/2023
УХВАЛА

28 лютого 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу представника Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 27.01.2021 року про закриття кримінального провадження №0001955,

встановив:

18.11.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 27.01.2021 року про закриття кримінального провадження №0001955, в якій представник заявника просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 27.01.2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001955;

- визнати бездіяльність процесуальних керівників кримінального провадження №0001955 прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури, що полягала у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, а саме: у неналежному нагляді за законністю під час здійснення досудового розслідування №0001955;

- встановити наявність процесуального нагляду за законністю, що мала здійснюватись процесуальним керівником (прокурором) в рамках кримінального провадження №0001955шляхом перевірки руху матеріалів кримінального провадження, а саме: наявність ознайомлення прокурора з матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що в рамках кримінального провадження №0001955 громадська організація має статус заявника. У ході проведення досудового розслідування, яке тривало понад два роки, жодних висновків від Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, заявник не отримав. Крім того, в якості свідка не було допитано представника громадської організації ОСОБА_3 . На думку заявника, це свідчить про бездіяльність органів досудового розслідування і його затягування, неповне та необ`єктивне проведення перевірки, що є грубим порушенням вимог КПК України. Заявнику та його представникам станом на 08.11.2022 року не було надано копії постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001955, а тому строки оскарження такого рішення слідчого не порушені.

Тому скаржник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність прокурора та постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 18.11.2022 року, судову справу №203/4493/22, провадження №1-кс/0203/3506/2022, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 21.11.2022 року.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги до судового розгляду у судовому засіданні, зобов`язано відповідальних осіб надати суду у строк до 25.11.2022 року матеріали кримінального провадження №0001955.

У судове засідання, призначене на 28.02.2023 року, учасники провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Скаржник разом із скаргою подав до суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, ухвалу суду від 21.11.2022 року та письмові запити суду щодо зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження №0001955 не виконав, причини неможливості їх виконання суду не повідомив.

Слідчий суддя, з урахуванням порядку розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, визначеного статтею 306 КПК України, з урахуванням вимог ст. ст. 138, ч. 4 ст. 107 КПК України, розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження за наявними в матеріалах скарги письмовими доказами та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувало кримінальне провадження №0001955 від 23.12.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

За змістом листа слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 17.10.2022 року, 27.01.2021 року у кримінальному провадженні №0001955 від 23.12.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, прийнято рішення про його закриття на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України (в редакції, чинній станом на момент закриття кримінального провадження постановою від 27.01.2021 року), кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на аналіз встановлених фактичних обставин справи, викладених вище норм КПК України, враховуючи, що матеріали скарги не містять достатніх, належних та допустимих доказів в обґрунтування вимог скарги, слідчий суддя позбавлений можливості дослідити докази в кримінальному провадженні, відповідно до вимог скарги, та надати їм правову оцінку, а перелік ухвал, які постановляються за результатами розгляду скарги є вичерпним. При цьому суд враховує те, що кримінальне провадження було закрито слідчим на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК України. Проте, у зв`язку з відсутністю оскаржуваної постанови слідчого в матеріалах справи, ненаданням слідчим для огляду у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0001955, суд позбавлений можливості надати правову оцінку вмотивованості оскаржуваної постанови.

Тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог скарги, з огляду на їх недоведеність.

Керуючись статтями 303-306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні скарги представника Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, від 27.01.2021 року про закриття кримінального провадження №0001955 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1