ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1881/23 Справа № 183/8699/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисниці ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця, у військовому званні «солдат», розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, -

встановила:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.1 ст.286-1 КК України ОСОБА_7 .

До ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном до 23 вересня 2023 року включно, із покладенням процесуальних обов`язків по прибуттю за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду та повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 липня 2023 року приблизно о 18 годині 15 хвилин ОСОБА_7 ,. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2,41 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині автодороги по вул. Дачній с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, де поблизу буд. №79-Б, водій ОСОБА_7 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, на заокругленні проїзної частини праворуч за напрямком його руху, відволікся від керування та змінив напрямок руху ліворуч, виїхавши на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з велосипедом, що рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому в якості пасажира перебував малолітній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у виді закритого перелому нижнього краю лівої лопатки, які відносяться до середнього ступеню тяжкості оскільки зростання кісткових уламків в місці перелому відбувається в термін понад 21-ї доби, а малолітньому ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у виді закритого багатоуламкового перелому обох кісток лівої гомілки, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості оскільки зростання кісткових уламків в місці перелому відбувається в термін понад 21-ї доби.

Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

З огляду на вказане, порушення солдатом ОСОБА_7 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, знаходились у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної події та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_10 та малолітньому потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що у судовому засіданні, на підставі наданих стороною обвинувачення доказів, було доведено обгрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри за ч.1 ст.286-1 КК України у межах кримінального провадження № 0000973 від 23.07.2023 року та відповідність процедури вручення підозри вимогам ст.ст.136,278 КПК України.

Разом із тим, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені в клопотанні ризики, мають характер припущень і не містять достатнього обґрунтування та не підтверджуються фактичними даними, оскільки будь-які відомості про вплив підозрюваного на свідків матеріали клопотання не містять. Відсутні будь-які заяви свідків про здійснення на них будь-якого впливу, не вказано, якими саме незаконними засобами впливатиме на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, наявність обґрунтованої підозри підтверджується й іншими доказами, які додані до клопотання, зокрема огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.07.2023 року, освідуванням ОСОБА_7 за допомогою алкотестера газоаналізатора «ДРАГЕР», а твердження слідчого про те, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 проходять військову службу в одному районі з підозрюваним ОСОБА_7 , не є безумовним свідченням впливу на цих осіб, інших доказів надано не було.

Крім того, прокурором та слідчим не обґрунтовано неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу, а саме посилання лише на тяжкість злочину не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та такі доводи слідчого і прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є достатньо переконливими й такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути усунуті лише в такий спосіб.

На підставі цих обставин, відповідно ст.194, 179 КПК України слідчим суддею обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням вищезазначених процесуальних обов`язків.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просив про скасування ухвали слідчого судді та про ухвалення нової, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням на гауптвахті Військової служби правопорядку.

Апелянт вважає, що при ухваленні рішення слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом в стані сп`яніння, порушив Правила дорожнього руху та як наслідок здійснив наїзд на велосипедиста жінку, яка перебувала з 3 річною дитиною, при цьому після ДТП ОСОБА_7 швидку допомогу та поліцію не викликав, будь-якої допомоги потерпілим не надавав, що свідчить про перешкоджання ним кримінальному провадженню.

Крім цього, на переконання апелянта, судом залишено поза увагою, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, повинен був перебувати у розташуванні військової частини, відповідних дозволів на залишення військової частини ОСОБА_7 у своїх командирів не отримував, проте, всупереч вимогам законодавства, протиправно залишив військову частину, що свідчить про вчинення ним іншого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

Прокурор також зазначає, що вищевикладені обставини свідчать про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Висновки слідчого судді про зворотнє, відповідно до доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, є безпідставними, оскільки ґрунтуються виключно на тому, що наразі підозрюваний жодних , визначених у п.3 ч.2 ст.183 КПК України, не вчинив.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів, просив про скасування ухвали слідчого судді та про постановлення нової ухвали, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто, до 23 вересня 2023 року;

- захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вважали ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою та просили залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши у межах апеляційної скарги матеріали судового провадження та додані до клопотання слідчого документи, додатково надані сторонами документи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним (ухвалене компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим КПК України), обґрунтованим (ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу) та вмотивованим (ухваленим із наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення).

Переглядаючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що зазначених вище вимог закону слідчим суддею у повній мірі дотримано.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця, у військовому званні солдат.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про достатність доданих до клопотання слідчого доказів, які свідчать про обгрунтованість врученої ОСОБА_7 підозри та його причетності до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України, на підставі даних протоколу огляду місця ДТП, освідування ОСОБА_7 за допомогою алкотестера газоаналізатора «ДРАГЕР»; протокола допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23 липня 2023 року; протокола допиту потерпілої ОСОБА_10 від 24 липня 2023 року.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.1 ст.286-1 КК України ОСОБА_7 та обираючи стосовно останнього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а також на факт того, що ризики, зазначені в клопотанні, мають характер припущень і не містять достатнього обґрунтування та не підтверджуються фактичними даними

Водночас, відповідно до ст.178 КПК, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, обставини злочину, роль підозрюваного у його вчиненні, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема його сімейний та майновий стан, стан здоров`я.

Застосовуючи до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість доказів винуватості підозрюваного, тяжкість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного та ризики, на доведеності яких наполягає прокурор дають підстави для скасування застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись статями 404, 405, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4