Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2432/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стовпинка, Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не інваліда, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 12.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 12.10.2023 року, близько 15 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, по вул. Київській, в м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області, на прилеглій території залізничного вокзалу залізничної станції «Олевськ» помітив автомобіль марки ВАЗ, моделі 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 .

В цей день та час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на заволодіння даним автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, відчинив двері автомобіля зі сторони водія та сів у салон автомобіля. За допомогою ключів, які перебували у замку запалення, привів двигун у механічну дію та встановивши контроль над транспортним засобом, протиправно, поза волею власника, керуючи ним поїхав у напрямку вул. Свято-Воздвиженської, в м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області. Таким чином, ОСОБА_5 перемістив зазначений транспортний засіб з місця первинного знаходження, тобто вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ, моделі 2104, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 36048 грн. 59 коп.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 12.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом).

З урахуванням отриманих під час досудового розслідування доказів 13.10.2023 року, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

З урахуванням викладеного, слідчий вказує, що є достатні підстави у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного та завдання кримінального процесу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання та просять його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти вимог клопотання та встановлення домашнього арешту відносно нього не заперечив. Також, зазначив, що йому не потрібен захисник при розгляді вказаного клопотання.

Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , у судовому засіданні зазначила, що вона проживає разом з сином та чоловіком в одному будинку. З сином ОСОБА_5 має досить добрі стосунки, сварок між ними практично не виникає, тому вона не заперечує щодо поданого слідчим клопотання.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000225 від 12.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать зібрані матеріали кримінального провадження, а саме: витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, письмові пояснення потерпілого та свідків, протокол огляду місця події, протокол допиту підозрюваного, інші матеріали кримінального провадження у сукупності.

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість висунення підозри.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній ніде не працює, стійких соціальних зв`язків не має, за місцем проживання характеризується негативно, а також матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є актуальним та обумовлений, серед іншого, тим що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину. Останній офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, дітей або інших осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, підозрюваний може переховуватись від суду, тим самим перешкоджати об`єктивному розслідуванню та встановленню обставин кримінального правопорушення, виконанню процесуальних рішень, з метою уникнення відповідальності.

При встановленні ризику впливу на потерпілого та свідків слідчий суддя враховує той факт, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Відповідно до ст. 221 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 має право ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме повні анкетні дані потерпілого та свідків та їх місце проживання, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж домашній арешт, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення слід зазначити, що ОСОБА_5 неодноразово підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень, які на даний час направлені для розгляду до Олевського районного суду Житомирської області. Крім того, 05.08.2023 року ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження № 0000165 від 04.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, термін якого закінчився 02.10.2023 року. Проте, через 10 днів після закінчення дії запобіжного заходу ОСОБА_5 знову вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини, слідчий суддя дійшов до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання встановленим ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Як зазначалося вище домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Таким чином, слідчий суддя з урахуванням думки слідчого та прокурора, вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч. 5 ст.194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Враховуючи наведене, з метою підвищеного контролю за підозрюваним слід покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

- утримуватися від будь-якого спілкування з потерпілим.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194-196, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000225 від 12.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною цілодобово залишати своє місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком на 2 (два) місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

- утримуватися від будь-якого спілкування з потерпілим.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Визначити строк дії запобіжного заходу два місяці, тобто до 12 грудня 2023 року включно.

Ухвалу для виконання направити до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Відділенню поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та надіслати для контролю за виконанням прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя:ОСОБА_1