УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 231 021 000 000 03 від 04.01.2023,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що у кримінальному провадженні № 420 231 021 000 000 03 від 04.01.2023 за ч. 4 ст. 190 КК України ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2023(справа № 761/17575/23) накладений арешт на нежитлове приміщення (група приміщень НОМЕР_2) будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Однак, на думку представника власника майна, подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 є добросовісним набувачем зазначеного вище нежитлового приміщення, відношення до вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК Українине має, отже подальше утримання майна під арештом перешкоджає власнику реалізувати свої права.

У судовому засіданні заявник, клопотання підтримав, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду скарги належним чином, до суду не з`явився, про поважність причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши доводи ініціатора клопотання, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2023(справа № 761/17575/23) задоволене клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , на нежитлове приміщення (група приміщень НОМЕР_2) будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, накладений арешт з метою забезпечення збереження вказаного об`єкта нерухомості як речового доказу.

Як вбачається з рішення слідчого судді від 25.05.2023, накладаючи арешт на зазначене майно, останній врахував, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, оскільки гр. ОСОБА_6 шляхом обману заволодів приміщеннями НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , здійснивши перереєстрацію права власності на перелічені приміщення на підставі завідомо підроблених документів за ПП «ТЕРМІНАЛ-2000» з подальшою фіктивною перереєстрацією на своїх родичів.

З наведеного витікає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначене майно, врахував, що останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що нежитлове приміщення (група приміщень НОМЕР_2) будинку АДРЕСА_1 є об`єктом злочинних посягань, тому на теперішній час з огляду на необхідність подальшого з`ясування обставин шахрайського заволодіння нежитловим приміщенням необхідність у забезпеченні його схоронності з метою недопущення подальшої перереєстрації права власності на нього не втратила своєї актуальності.

Стаття 174 КПК покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення обставин, що є підставою для його скасування.

У той же час, оцінюючи наведені ініціатором клопотання доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом шахрайського заволодіння вказаною вище квартирою триває, отже, зазначені ініціатором клопотання підстави скасування арешту майна не спростовують висновків слідчого судді, наведених в ухвалі від 25.05.2023.

З наведеного витікає, що залишається актуальним збереження такого майна шляхом заборони відчуження та розпорядження ним.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_4 відбулося на підставі рішення слідчого судді, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 420 231 021 000 000 03 від 04.01.2023 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2023 (справа № 761/17575/23), відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1