Справа № 344/1751/24
Провадження № 1-кс/344/907/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000687 від 06 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СУ ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним клопотанням, обґрунтовуючи вимоги клопотання тим, що відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000687 від 06 грудня 2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , в результаті яких останній помер.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 грудня 2023 року близько 21 години ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_7 , на ґрунті ревнощів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, із значною фізичною силою наніс потерпілому ряд ударів руками в область життєво важливої ділянки тіла - голову, спричинивши в результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя у вигляді забійної рани обличчя з переломом кісток носа, закритої черепно-лицевої травми, геморагічного шоку, внаслідок яких потерпілий помер.

07 грудня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одружений, з середньою освітою, працюючий слюсарем на Приватному підприємстві «Макрос ІФ» у місті Калуш, раніше не судимий, затриманий у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

08 грудня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 04 лютого 2024 року включно.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинене проти життя та здоров`я особи та, згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 06 грудня 2023 року, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком імунологічної експертизи одягу підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

04 лютого 2024 року закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_11 , однак завершити досудове розслідування в указаний строк неможливо, оскільки у даному кримінальному провадженні необхідно закінчити проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , молекулярно-генетичної експертизи, а також амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підозрюваного, яка доручена експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 95, та запланована на 14 лютого 2024 року.

Обставини, що перешкоджали здійсненню вищезазначених процесуальних дій раніше, - це завантаженість експертних установ, які не змогли своєчасно завершити судові експертизи, значна кількість проведених першочергових невідкладних слідчих та процесуальних дій, заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності, їх аналізу та оцінки.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, а також не зменшилися та не відпали заявлені ризики, передбачені у пунктах 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

пункт 1 - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі, може вчинити такі дії;

пункт 3 - незаконно впливати на потерпілу та свідків, з якими добре знайомий, зокрема зі свідком ОСОБА_12 , яка є його дружиною;

пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду і таким чином затягувати розслідування кримінального провадження, оскільки орган досудового розслідування, що провадить розслідування, знаходиться в місті Івано-Франківську на значній відстані від місця проживання підозрюваного.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави .

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила клопотання задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 вину свою визнав, щиро розкаюється у вчиненому, просив визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що ризики, зазначені стороною обвинувачення, є лише припущеннями, жодними доказами не підтверджені. Натомість підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення на ґрунті ревнощів до своєї дружини ОСОБА_12 ймовірно в стані сильного душевного хвилювання, оскільки дії покійного потерпілого ОСОБА_7 принижували його честь і гідність, носили системний характер такого поводження з боку потерпілого ОСОБА_7 , оскільки участь у подружній зраді інтимного характеру здійснювалася тричі протягом жовтня-грудня 2023 року, у зв`язку із чим ОСОБА_5 уже знав, де знаходиться помешкання потерпілого, у якому відбувалися вищевказані події. Однак, незважаючи на вищевказані обставини, підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає повністю, щиро розкаюється. При цьому, незважаючи на такі виниклі величезні проблеми в житті, підозрюваний має намір зберегти свою сім`ю. Також у клопотанні прокурора не зазначено про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів і про їх недоцільність для запобігання ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. Також просив розглянути письмову заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс» ОСОБА_13 та засновника даного товариства ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки особи, які виявили бажання у формі письмової заяви бути поручителями, дійсно заслуговують на особливу довіру, оскільки позитивно характеризуються та користуються авторитетом за місцем роботи, їх взаємовідносини з підозрюваним ОСОБА_5 будуть гарантувати реальний вплив на поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , який працює на даному підприємстві на посаді слюсаря, монтажника будівельних робіт, до скоєння злочину підозрюваний був задіяний для виконання будівельних робіт на об`єкті військово-промислового комплексу, доступ на який обмежений і на якому діє суворий пропускний режим. Даний об`єкт розміщений у Калуському районі Івано-Франківської області, тому на час виконання вищевказаних робіт ОСОБА_5 тимчасово проживав на території будівництва. Тому ОСОБА_5 може перебувати під постійним контролем поручителів як до завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, так і під час судового розгляду. Зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, а також має на утриманні неповнолітніх дітей. У випадку відмови у задоволенні заяви поручителів просив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково. Продовжити строк запобіжного заходу до чотирьох місяців, а саме до 07 квітня 2024 року в межах строку досудового розслідування. Як альтернативний захід просив визначити розмір застави в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 87600,00 грн, у разі внесення застави покласти певні обов`язки, визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Допитана у судовому засіданні особа, яка подала заяву про намір взяти на поруку ОСОБА_5 , ОСОБА_14 суду пояснив, що є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс». Підозрюваний ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони. Працюючи на посаді монтажника будівельних робіт зарекомендував себе як професійний, досвідчений, дисциплінований працівник. У колективі поводився дружелюбно, відкрито, безконфліктно. Має на утриманні трьох дітей, одна з яких неповнолітня. Тому він та директор підприємства зобов`язуються взяти ОСОБА_5 на особисту поруку та ручаються за його належну поведінку.

Вислухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, поручителя, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою, слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою чи не допущено безпідставне тривале розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, встановлений пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, останній може виїхати за межі міста Івано-Франківська та території України чи іншим чином переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 добре знайомий зі свідком ОСОБА_12 , яка є його дружиною.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу та свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від даних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на потерпілу та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Пункт 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази своїх злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція випливає й із практики Європейського суду з прав людини, в якій говориться про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: оглядом місця події від 06 грудня 2023 року, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновком імунологічної експертизи одягу підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та інші), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які, в свою чергу, перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000687 від 06 грудня 2023 року до чотирьох місяців, тобто до 07 квітня 2024 року.

Щодо можливості застосування інших запобіжних заходів, то слідчий суддя виходить з наступного.

До суду стороною захисту надано заяви про бажання взяти підозрюваного ОСОБА_5 на поруки від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс» ОСОБА_13 та засновника даного товариства ОСОБА_14 .

Відповідно до частини першої статті 180 Кримінального процесуального кодексу України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов застосування такого запобіжного заходу є впевненість суду в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

У судовому зсіданні встановлено, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, будучи працевлаштованим у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Макрос-ІФ пожежний сервіс».

Також слідчий суддя бере до уваги дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також поведінку в процесі досудового слідства даного кримінального провадження, тривалість слідства, строк застосування запобіжного заходу до підозрюваного, тому на даний час застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, на думку слідчого судді, не забезпечить запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, тому підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку на даний час не встановлено.

Отже, застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим, враховуючи посаду підозрюваного, його майновий стан, а також оскільки відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 04 лютого 2024 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність офіційного джерела доходів, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи, відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно пункту 2 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання сторони захисту про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави враховує в сукупності всі наявні обставини даного кримінального провадження, характер інкримінованого злочину та його тяжкість, те що, інкримінований злочин спричинив загибель людини, і приходить до переконання не визначати розмір застави.

Жодних даних, які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчому судді не надано, тобто даних, які б спростовували особливості інкримінованого йому правопорушення.

Посилання сторони захисту на такі обставини, як непритягнення раніше до кримінальної відповідальності, наявність позитивної характеристики, постійного місця проживання, утримання неповнолітніх дітей, самі по собі не можуть бути підставою для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного з огляду на конкретні обставини справи.

Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Отож, доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що продовжують існувати та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити і продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 березня 2024 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 березня 2024 року включно в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Строк дії ухвали до 31 березня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1