Справа № 761/3581/20
Провадження №1-кп/761/1311/2023
В И Р О К

іменем України

21 листопада 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002801 від 11 липня 2023 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України

В С Т А Н О В И В:

27.08.2019, приблизно о 04 год., 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будівлі Станції теплопостачання № 1 КП «Київтеплоенерго», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 85, звернув увагу на припаркований на узбіччі проїжджої частини автомобіль марки «АЗЛК 412», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до вказаного транспортного засобу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, ОСОБА_4 , 27.08.2019, приблизно о 04 год. 54 хв, перебуваючи біля будівлі Станції теплопостачання №1 КП «Київтеплоенерго», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 85, підійшов з лівої сторони до автомобіля марки «АЗЛК 412», д.н.з. НОМЕР_2 , розбив скло вікна водійських дверей, відчинив їх та проник до салону вказаного автомобіля.

Після чого, ОСОБА_4 , незаконно проникнувши до іншого володіння особи, а саме до автомобіля марки «АЗЛК 412», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , заснув у вказаному автомобілі, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, показав, що в один із днів улітку 2019 року заліз в автомобіль марки «Москвич» щоб поспати, у зв`язку з проходженням великого проміжку часу він вже точно не пам`ятає обставин вчинення ним кримінального правопорушення, однак щиросердно розкаюється, просить суд суворо його не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні просив розглянути кримінальне провадження не досліджуючи докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, та ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до кримінального проступку, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 , не працевлаштований, утриманців не має, постійного місця проживання не має, є раніше не судимою особою.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 - відсутні.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, звертаючи увагу на відсутність у обвинуваченого місця роботи та будь якого заробітку, суд вважає, що ОСОБА_7 не можливо призначити покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, передбачених у санкції ч.1 ст. 162 КК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновок, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в рамках, наближених до нижньої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України.

З огляду на відсутність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, оголошення його у розшук в ході судового розгляду справи, суд вважає за недоцільним звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, та покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Цивільних позовів, в рамках кримінального провадження не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Підстав для зміни або припинення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

При цьому, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк відбування покарання необхідно зарахувати строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 07.07.2023 р., за правилами, передбаченими в ч.1 зазначеної статті 72 Кримінального кодексу України.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, призначити йому покарання у вигляді одного року і 2 (двох ) місяців обмеження волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування ОСОБА_7 покарання за цим вироком термін його перебування під вартою з 07.07.2023 року до набрання вироком законної сили у співвідношенні - один день тримання під вартою до двох днів обмеження волі.

Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін

Судові витрати на залучення експерта за проведену судову дактилоскопічну експертизу - висновок №17-1/1535 від 23.10.2019, що становлять 1570 грн., та за проведення судової автотоварознавчої експертизи - висновок 13-3/643 від 04.12.2019, що становлять 471,03 грн., - стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Речовий доказ - СД-Р диск залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1