Справа № 373/1647/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/90/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не військовозобов`язаного, не працюючого, який не перебуває на обліку в службі зайнятості, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19.06.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на строк три роки,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 11 серпня 2017 року близько 22 год. 50 хв. перебуваючи на території ТОВ «Агрошляхбуд», що знаходиться по вулиці Привокзальній в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, не маючи дозволу власника на користування автомобілем, маючи до нього відкритий доступ, реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортними засобом з метою доїхати до місця свого призначення, підійшов до автомобіля марки «DAEWOO LANOS», червоного кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , відчинив незамкнені двері та проник в його салон. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , запустив двигун ключами, які були в замку запалювання, увімкнув одну із передач механічної КПП та відпустив щеплення, при цьому натиснувши на педаль газу, почав рух автомобілем в напрямку свого місця проживання.

У подальшому під час руху пошкодив автомобіль, а згодом залишив його обабіч дороги та зрозумівши, що може бути викритий у вчиненні злочину, самостійно повідомив патрульних поліцейських, що рухалися в напрямку до нього, про обставини події.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 97 516,09 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 12-2/904 від 28.08.2017.

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України від 14.06.2015 року та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років. До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не обирався. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) гривні 22 коп. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати недопустимими доказами показання, надані ОСОБА_7 під час допиту в якості підозрюваного 31 серпня 2017 року та слідчого експерименту 31 серпня 2017 року в рамках досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000744 від 12 серпня 2017 року. Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений під час допиту його в якості підозрюваного та під час проведення слідчого експерименту визнав свою вину, оскільки сам факт перебування особи у відділі поліції та допит там без надання правової допомоги захисника свідчить про вразливість особи. Зазначає, що слідча дія - допит підозрюваного проведено з порушенням КПК України. Також зазначає, що порушено права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, оскільки відмова від захисника відбулась не в присутності захисника, що процесуальним законом визнається обов`язковою умовою. Вважає, що крім сумнівних показань ОСОБА_12 немає доказів, які б доводили вину обвинуваченого.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року скасувати і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок є незаконним та безпідставним. Вказує, що він не викрадав автомобіль, що сам ОСОБА_12 запропонував йому скористатись його автомобілем щоб в подальшому допомогти йому, про що може підтвердити свідок ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити,

пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка залишила вирішення питання за апеляційними скаргами на розсуд суду,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів встановила, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким суд першої інстанції дав у вироку, та які узгоджуються між собою і є обґрунтованим.

Визнаючи доведеним вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, судом в основу обвинувального вироку було покладено показання допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами: рапортом чергового Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 12.08.2017, з якого вбачається, що 12.08.2017 о 07.37 ОСОБА_12 повідомив на службу «102» про угон транспортного засобу - автомобіля «DAEWOO LANOS»; протоколом огляду місця події від 12.08.2017, з якого вбачається, що автомобіль «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 було виявлено в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області з певними механічними пошкодженнями, при цьому ОСОБА_7 пояснив, що напередодні без дозволу власника взяв цей автомобіль з території ТОВ «Агрошляхбуд» в с. Переяславське; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, що здійснила угон автомобіля; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2017, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 , як особу, що здійснила угон автомобіля; протоколом проведення слідчого експерименту від 31.08.2017 за участю обвинуваченого та додатком до нього у виді відеозапису, яким підтверджуються факт заволодіння транспортним засобом буз дозволу власника чи володільця.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що того дня її не було вдома, а її син мав підготувати машину для продажу. Наступного ранку їй зателефонував син з іншого, а не свого телефону, бо його телефон був в салоні автомобіля, і повідомив, що обвинувачений взяв автомобіль і не повернув. Вона передзвонила на номер телефону сина і ОСОБА_7 відповів. Вона попросила, щоб він повернув машину і вона не матиме до нього жодних претензій, але він сказав, що він умовно засуджений і боїться відповідальності, а машина стоїть в селі. Прибувши додому вона побачила пошкоджену машину та поліцію. Їй відомо, що поліцію викликав її син.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_13 надала пояснення, що в той час вони проживали з ОСОБА_7 у незареєстрованому шлюбі. Того вечора, коли він приїхав до її будинку на чужій машині - «DAEWOO LANOS» червоного кольору. Вона сказала йому повернути машину назад і лише тоді приходити до неї. На це він відповів, що йому дозволив взяти автомобіль ОСОБА_12 , але вона не повірила цьому і вимагала повернути машину. Він поїхав від неї, але куди - не знає.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 показав суду, що у той період він сторожував на асфальтному заводі в с. Переяславське. В один із днів серпня 2017 року до нього приїхав його сусід ОСОБА_12 і попросив надати можливість на території заводу заварити глушника автомобіля. За кермом автомобіля був ОСОБА_7 , бо ОСОБА_12 був добре випившим. Він дозволив проведення таких робіт. На території заводу вони були з 19 до 22 години. Під час того, як ОСОБА_7 займався зварювальними роботами, то ОСОБА_12 підсвічував йому ліхтарем мобільного телефону та пив у машині. По розмові ОСОБА_12 та ОСОБА_7 він зрозумів, що вони готують машину на продаж, оскільки підходив до них з цікавості близько 10 разів. Також з розмови він зрозумів, що ОСОБА_12 того дня посварився із своєю матір`ю. Після роботи вони вечеряли, вживаючи спиртне. Ініціатором вживання спиртного був саме ОСОБА_12 . Він чув від ОСОБА_12 , що наступного дня слід бути на базарі близько 5 години і зрозумів, що він дозволив ОСОБА_7 поїхати додому. ОСОБА_12 був добре випивший, тому він запропонував йому залишитися спати у нього, а ОСОБА_7 сказав, що буде їхати додому. Коли він поїхав, то ОСОБА_12 дивився телевізор, а потім заснув. Коли ОСОБА_7 мав намір їхати додому, то він його випроводжав з території, перебував поруч з ним і не бачив в його діях жодного наміру щодо угону, оскільки зрозумів зі слів ОСОБА_12 , що той говорив ОСОБА_7 , що о 5 ранку він його чекає з машиною. Наступного ранку, коли ОСОБА_12 прокинувся, то він запитав у нього чому вони досі не поїхали на базар. На це він відповів запитанням про те, чому ОСОБА_7 досі не приїхав. Про автомобіль він згадав лише близько 8 години ранку. Пішов до сусіда, випив у нього, а потім зателефонував у поліцію.

В ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_11 .

Колегією суддів вказане клопотання захисника було задоволено та у судовому засіданні 07 листопада 2023 року, апеляційним судом свідок ОСОБА_11 був допитний повторно та надав суду показання, які є ідентичними наданим ним показанням в суді першої інстанції.

Співставивши та проаналізувавши показання свідка ОСОБА_11 , надані як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що вони є послідовними та правдивими. На уточнюючі запитання суду так і сторони захисту свідок ОСОБА_11 не зміг підтвердити факт надання ОСОБА_12 обвинуваченому ОСОБА_7 дозволу на керування транспортним засобом.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав суду, що з ОСОБА_7 не знайомий. Їх познайомив його сусід, котрий відрекомендував ОСОБА_7 як чоловіка, що може заварити глушника в автомобілі, що належить його матері. Прибувши на територію асфальтного заводу почали займатися зварювальними роботами. Ключі до автомобіля були в замку запалення, дозволу на керування ОСОБА_7 з метою поїздки додому він не давав. У той час, коли ОСОБА_7 займався зварювальними роботами, він із сусідом (сторожем) пив горілку, пізніше до них приєднався ОСОБА_7 . Закінчення роботи ОСОБА_7 він не бачив, бо заснув. Лише зі слів охоронника дізнався, що на автомобілі поїхав ОСОБА_7 , оскільки він йому дозволив.

В ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції захисником обвинуваченого було заявлено клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_12 .

Колегією суддів вказане клопотання захисника було задоволено, у судовому засіданні 03 жовтня 2023 року, апеляційним судом свідок ОСОБА_12 був допитний повторно та надав суду показання, які є ідентичними поданим ним показанням суду першої інстанції.

Співставивши та проаналізувавши показання свідка ОСОБА_12 , надані як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що вони є послідовними та правдивими. З їх змісту слідує, що ОСОБА_12 не надавав обвинуваченому ОСОБА_7 дозволу на керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про сумнівність показів свідка ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Зважаючи на обсяг та зміст вищезазначених доказів, колегія суддів вважає, що при їх дослідженні, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 94 КПК України, а тому посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що висновки суду щодо доведеності його вини не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції надав правильну оцінку фактичним обставинам, які свідчать, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 11 серпня 2017 року близько 22 год. 50 хв. перебуваючи на території ТОВ «Агрошляхбуд», що знаходиться по вулиці Привокзальній в с. Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, не маючи дозволу власника на користування автомобілем, маючи до нього відкритий доступ, реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортними засобом з метою доїхати до місця свого призначення, підійшов до автомобіля марки «DAEWOO LANOS», червоного кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , відчинив незамкнені двері та проник в його салон. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , запустив двигун ключами, які були в замку запалювання, увімкнув одну із передач механічної КПП та відпустив щеплення, при цьому натиснувши на педаль газу, почав рух автомобілем в напрямку свого місця проживання. У подальшому під час руху пошкодив автомобіль, а згодом залишив його обабіч дороги та зрозумівши, що може бути викритий у вчиненні злочину, самостійно повідомив патрульних поліцейських, що рухалися в напрямку до нього, про обставини події. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 97 516,09 грн., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 12-2/904 від 28.08.2017.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_7 були правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Що стосується того, що ОСОБА_7 не визнає свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, то колегія суддів вважає таку позицію обвинуваченого спрямованою на уникнення від кримінальної відповідальності.

Твердження апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів, які буди здобуті в ході проведення досудового слідства у справі, то вони були предметом розгляду суду першої інстанції і місцевий суд обґрунтовано визнав вказані докази допустимими, з чим погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Так само не зайшли свого підтвердження доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про порушення права ОСОБА_7 на захист під час досудового розслідування.

Апеляційний суд зауважує, що всі висловлені під час апеляційного розгляду доводи сторони захисту вже були предметом ретельної перевірки як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції та їм надано відповідну правову оцінку.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду цього кримінального провадження суд першої інстанції не допустив істотних порушень вимог процесуального закону і правильно застосував норми матеріального закону.

Вирок суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником обвинуваченого - ОСОБА_8 апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4