Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1833/23
Провадження №1-кп/523/683/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.02.2024 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000109 від 19.03.2021 року по звинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м.Одеси, громадянина України, який має середню-технічну освіту, працює монтажником на ТОВ «Краян ліфт», одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 (організатор групи, провадження відносно якого закрито ухвалою суду від 29.11.2023 року у зв`язку зі смертю) створив і очолив стійку організовану групу, для вчинення протягом тривалого часу злочинів у сфері господарської діяльності, пов`язаних з незаконним виготовленням, зберіганням з метою збуту, а також збутом та транспортуванням з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв на території міста Одеси.

Окрім того, ОСОБА_7 до злочинної діяльності у якості реалізаторів залучено неповнолітню ОСОБА_8 (провадження відносно якої закрито ухвалою суду, оскільки особа перестала бути суспільно небезпечною) та ОСОБА_6 , які не входили до складу організованої групи.

Так, ОСОБА_7 діючи з об`єднаним єдиним умислом на збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, свідомо й достовірно знаючи про факти незаконності їх виготовлення за формою, видом та відмінними ознаками, у порушення вимог п. 215.1 ст. 215, п.п. 222.1.3 п. 222.1 ст. 222, п. 226.1, п. 226.2, п. 226.6, п. 226.9 ст. 226, п. 228.9 ст. 228 Податкового Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. 7 ч.1 ст. 7, ч. 9 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», усвідомлюючи протиправний і суспільно- небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, за невстановлених обставин, спільно з ОСОБА № 1, ОСОБА .№ 2, ОСОБА № 3, придбали спирт, пластикові пляшки та кришки, які зберігали в приміщеннях та використовували як цехи для виготовлення алкогольних напоїв непромисловим способом, де незаконно виготовили алкогольну продукцію, яку розлили у пластикові пляшки, в тому числі дві пластикові пляшки, об`ємом по 0,5 літри, яку у невстановлений слідством час та спосіб незаконно транспортували з метою збуту, до торгового павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та яку протягом невстановленого часу, але до 28.06.2022 незаконно зберігали за вказаною адресою з метою збуту.

В подальшому, 28.06.2022 близько 13.15 годин ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб але не будучи членом організованої групи, перебуваючи у приміщенні торгового павільйону, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на виконання єдиного плану, відомого учасникам організованої групи, не будучі обізнаним про спільний злочинний план, з корисливих мотивів, незаконно збув (продав) за 150 (сто п`ятдесят) гривен ОСОБА_9 , 2 (дві) пластикові прозорі пляшки, об`ємом по 0,5 літра із спиртовмісними рідинами прозорого кольору, які являються алкогольними напоями непромислового способу виготовлення, який не відповідає вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови.»

В подальшому грошові кошти за реалізовані алкогольні напої непромислового виробництва ОСОБА_6 , передав учасникам організованої ОСОБА_7 , ОСОБА № 1, ОСОБА № 2 та ОСОБА № 3, які в подальшому розділили між собою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердивши всі обставини зазначені в обвинувальному акті. Також пояснив, що він знаходився у скрутному матеріальному становищі, коли ОСОБА_7 запропонував йому підробити реалізатором у павільйоні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 . Всю виручку з каси забирав ОСОБА_7 також пояснив, що встиг попрацювати там на протязі тижня. У скоєному розкаюється, ніколи не порушував закон та в майбутньому не порушуватиме. Просить суворо не карати, та при винесені рішення врахувати, що його дружина хворіє на рак. Також просив скасувати накладені арешти та повернути вилучений автомобіль та особисте майно.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати:

- по ч.2 ст.28, ч.1 ст.204 КК України за ознаками: зберігання з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинене за попередньою змовою групою осіб та винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому злочині доказана повністю.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, добре характеризується за місцем мешкання, перебуває у шлюбі, дружина тяжко хворіє, крім того має офіційне працевлаштування, а також відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, провину визнав повністю, щиро розкаялся.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_6 - відсутні.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 щире каяття.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати покарання ОСОБА_6 у виді мінімального штрафу в дохід Держави, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили відповідно до положень ст.69 КК України та застосувати до обвинуваченого штраф у нижчому розмірі, ніж передбачає санкція статті, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді мінімального штрафу в дохід держави, який передбачено санкцією статті.

Цивільні позови не заявлялись. Загальна сума на залучення експертів була розподілена між учасниками та складає 10382 гривні з кожного обвинуваченого, які належить стягнути з ОСОБА_6 . Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.204 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 5000 (п`яти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень в дохід Держави, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 на користь Держави 10382 (десять тисяч триста вісімдесят дві) гривні - вартість проведених по справі експертиз.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Речові докази, а саме речі які використовувались для вчинення злочину знищити, скасувавши арешт з останніх.

Скасувати арешт з особистих речей, накладений ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м.Одеси, після чого повернути їх власникам.

Арешт, накладений на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY» р/н НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.08.2022 року скасувати, автомобіль повернути ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: