Справа № 205/2113/23
Провадження № 1-кс/204/2681/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

встановив:

До слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, за підсудністю з Дніпровського апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення. В обґрунтування скарги зазначено, що 27.02.2023 р. він - ОСОБА_3 звернувся до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з Заявою про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001160 кримінальних правопорушень передбачених статтею 364,367,396 Кримінального кодексу України. В Заяві були вказані необхідні дані про засоби зв`язку з заявником. Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий прокурор невідкладно, але не пізніше 24-х годин після отримання Заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей до ЄРДР надати заявнику Витяг з ЄРДР. Відповідно до ч. 4 цієї статті слідчий, прокурор, інша службова особа уповноважена на прийняття та реєстрацію Заяви про кримінальне правопорушення зобов`язаний прийняти та зареєструвати таку заяву.Відмова у прийнятті та реєстрації Заяви про кримінальне правопорушення не допускається.Невнесення відповідних відомостей до ЄРДР після отримання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено Згідно з відміткою ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення була отримана 27.02.2023 р. за вх. № 6-13.На даний час витягу з ЄРДР, або відповіді на Заяву ОСОБА_3 не отримав. В даній скарзі, на розгляд слідчому судді винесене одне питання чи було дотримано вимог ч.1 ст. 214 КПК України, після отримання Заяви про вчинені кримінальні правопорушення. Враховуючи викладене, просив зобов`язати уповноважену особу ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення передбачені статтею 364,367, 384 КК України, вчинені суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001160 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у скарзі, просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явися, надав заяву про розгляд справи без його участі та просив в задоволенні скарги відмовити у зв`язку із відсутністю підстав.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши скаржника, ознайомившись із заявою прокурора, суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно зі ст. 9 та ст. 214 КПК України слідчий, прокурор після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування під час якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження та надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

Частина 5 статті 214 КПК України, регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу, де в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 визначено, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ст.ст.364,367,384 КК України. В заяві зазначається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0001160 справа № 205/4091/16-к, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3,4 ст.189, ч.1 ст. 263 ККУ. Розгляд здійснюється колегією суддів, у складі головуючого судді ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Згідно з Постановою від 16.05.2016 року, всі речові докази по даному кримінальному провадженню були здані на зберігання до камери схову Ленінського відділення поліції № 3 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, серед яких зокрема (в чотирьох спеціальних пакетах) «імітаційні» засоби (77 купюр подібних до вигляду доларів США). Згідно з (тех. зап.суд. зас.) від 28.02.2019 року, речовий доказ «імітаційні» засоби в порушення вимог ч.1 ст.23 КПК України, судом безпосередньо досліджений не був. 07.03.2019 року. (тех.зап. суд зас.) за клопотанням ОСОБА_3 головуючим суддею ОСОБА_5 було прийнято рішення дослідити речовий доказ імітаційні» засоби в наступному судовому засіданні, для цього зробити Запит до Ленінського районного відділу поліції № 3, про доставку «імітаційних засобів в суд для дослідження. В наступному судовому засіданні головуючий суддя ОСОБА_5 повідомив учасників судового засідання про те, що ним було зроблено Запит до Ленінськоговідділуполіції про доставку речового доказу, але з якихось причин, імітаційні» засоби, до суду не були доставлені. Згідно з технічними записами судових засідань з такими ж аналогічними повідомленнями, головуючий суддя ОСОБА_5 звертався до учасників судового розгляду (14) разів, з 07.03.2019 року по 31.10.2022 року, тобто ним було зроблено (14) Запитів до ДВП № 3 про доставку речового доказу. 3 огляду на те, що такі повідомлення від судді ОСОБА_5 лунали вже протягом останніх чотирьох років, з урахуванням того, що речовий доказ є основним доказом сторони обвинувачення, на підставі якого ОСОБА_8 протягом 7 років обвинувачують у вчиненні вищевказаних злочинів і фактично на підставі якого протягом трьох років, суд тримав ОСОБА_8 під вартою в СІЗО. 14.12.2022 р. була отримана Відповідь від ДВП № 3 з додатками на 2-аркушах про те, що в період 01.03.2018 р. по 31.10.2022 р. включно було зареєстровано (2) запити від Ленінського районного суду, про доставку речового доказу «імітаційних засобів (77 купюр) до Ленінського районного суду. Останне звернення було від 24.07. 2019 року, за вх. № 1080, за яким до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було направлено зазначені речові докази імітаційні» засоби у вигляді (77 купюр подібних до доларів США).Будь яких даних про повернення наданих до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зазначених речових доказів «імітаційних» засобів (77 купюр) до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області не перебуває». Ця інформація цілком підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0001160, де містяться (2) Запити від до ДВП № 3 від 2019 року за підписом судді ОСОБА_5 , та (2) Відповіді від 2019 року за підписами керівника ДВП № 3., та його заступника.Тобто. Відповідь ДВП № 3 від 14.12.2022 року, та матеріали кримінального провадження свідчать про те, що речовий доказ «імітаційні засоби з 24.07.2019 року знаходиться в Ленінському районному суді а головуючий колегії суддів ОСОБА_5 весь цей час розповідає учасникам судового розгляду «байки» про те, що він вживає всіх необхідних заходів для доставки речового доказу в суд. робить Запити до Новокодацького відділу поліції, але кожного разу ДВП № 3, 3 якихось причин, доказ в суд не доставляє. Відповідно до статті 384 КК України, це означає що суддя ОСОБА_9 3 27.07. 2019 року - свідомо вводить в оману суддів колегії, та інших учасників судового розгляду. 16.01.2023 року, для з`ясування всіх обставин ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, в якій просив надати йому конкретну інформацію:Чи знаходиться в Ленінському районному судді м. Дніпропетровська на зберіганні речовий доказ у вигляді імітаційних засобів» (77 купюр, подібних до вигляду доларів США), який є основним речовим доказом обвинувачення по справі № 205/4091/16-к. 23.01.2023 року ОСОБА_3 отримав відповідь від Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підписом судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 де було зазначено що ніякі речові докази по кримінальному провадженню № 0001160, у тому числі «імітаційні» засоби (77 купюр подібних до вигляду доларів США) - на зберіганні у Ленінському районному судді м. Дніпропетровська не знаходяться. Інформація судді ОСОБА_5 стосовно речового доказу окрім його усних повідомлень, які він озвучує протягом чотирьох років нічим не підтверджується. Таким чином, все вищевикладене (документально) свідчить про те що речовий доказ імітаційні» засоби (77 купюр подібних до вигляду доларів США), який містився у чотирьох «спеціальних пакетах» зник в Ленінському районному судді), або (можливо) був кимось знищений. В будь якому разі з`ясовувати, яким чином в Ленінському районному суді зникають речові докази це справа слідчих органу досудового розслідування. Окремо щодо (77 купюр), як до речового доказу:В матеріалах кримінального провадження № 0001160 відсутня. Постанова про виготовлення, та утворення несправжніх «імітаційних» засобів для проведення конкретних негласних слідчих розшукових дій (відповідно до ст. 273 КПК України). Тобто - основний доказ сторони обвинувачення «імітаційні засоби (77 купюр подібних до вигляду доларів США) невідомого походження І відповідно до статті 84 КПК України - не є доказом взагалі. Про цей факт - суду було відомо з 26.12.2017 року,, коли в судовому засідання, стороною захисту про це було повідомлено суд Але, незважаючи на це на підставі цього «невідомого походження» доказу колегія суддів на чолі з головуючим суддею ОСОБА_5 протягом трьох з половиною років тримала обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою в СІЗО. Всі вищезазначені документи Матеріали кримінального провадження; Відповіді ДРУП № 3; Відповіді Ленінського районного суду; Запити судді Нощенко, Відповіді начальника ДВП № 3 ОСОБА_10 та матеріали кримінального провадження № 0001160) свідчать про те, що головуючий суддя ОСОБА_5 протягом всього судового розгляду зловживаючи своїм службовим становищем, вводив в оману не тільки обвинуваченого та його захисника, а і суддів колегії так як всі запити, та рішення які стосувалися речового доказу він одноосібно. На даний час дії головуючого судді ОСОБА_5 , та державного обвинувача прокурора ОСОБА_11 , які протягом всього судового розгляду у різні способи перешкоджали дослідженню речового доказу» призвели до того, що судовий розгляд фактично не здійснюється. Про це свідчать і інші кримінальні правопорушення вчинені у даному кримінальному провадженні головуючим колегії суддею ОСОБА_5 , та Державним обвинувачем прокурорам ОСОБА_12 .Так, на даний час ТУ ДБР м. Полтави стосовно головуючого судді ОСОБА_5 та державного обвинувача прокурора ОСОБА_11 за фактом вчинення ними, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого статтею 371 КК України (Незаконне тримання під вартою) відкрито кримінальні провадження N0000814, N0000743.Також, стосовно судді ОСОБА_5 , та прокурора ОСОБА_11 за фактом вчинення ними щодо обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого статтею 374 КК України ТУ ДБР відкрито кримінальні провадження № 000900, та № 0000169. Також, стосовно судді ОСОБА_5 , за фатом вчинення кримінального правопорушення передбаченого статтею 396 КК України -ТУ ДБР відкрито кримінальне провадження за № 0000899.Слід зазначити, що ККУ злочини вчинені суддею ОСОБА_5 , та прокурором ОСОБА_11 віднесені до суспільно небезпечних винних діянь, це злочини вчинені проти правосуддя. ОСОБА_3 вважає, що в діях судді ОСОБА_5 є ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364,367,384 КК України. Як зазначено у скарзі, за вказаною заявою ОСОБА_3 від 27.02.2023 року відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до теперішнього часу.

При розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам НП України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", якою визначено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.Згідно з вимогами чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 27.02.2023 року, що долучена до скарги вбачається, що заявник ОСОБА_3 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбаченихст.ст.364,367,384КК України. В обґрунтування заяви ОСОБА_3 зазначено, що суддя Ленінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_5 протягом всього судового розгляду кримінального провадження №0001160 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, зловживає своїм службовим становищем і вводить в оману не тільки обвинуваченого, його захисника, а й суддів колегії. На переконання ОСОБА_3 , дії головуючого судді ОСОБА_5 призвели до того, що судовий розгляд даного кримінального провадження фактично не здійснюється.

Отже, фактично в своїй заяві від 27.02.2023 року до Відділення поліції № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області заявник ОСОБА_3 просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364,367,384 КК України, в результаті його незгоди із процесуальними діями судді ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження №0001160 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України. Однак, виключне право перевірки законності та обґрунтованості дій судді має відповідний орган згідно з законодавством України.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 100, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ВП№3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 40р(П)/2020.

Слідчий суддя: ОСОБА_1