УХВАЛА

Іменем України

09.11.2023 року м. Житомир

слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову керівника Житомирської окружної прокуратури від 20.10.2023р. про відмову у задоволенні скарги,

установив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову керівника Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 20.10.2023р., якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 від 14.08.2023р., про порушення розумних строків у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000511 від 30.08.2020 року.

В обґрунтування скарги вказав, що 14.08.2023 року скаржник звернувся до керівника Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 зі скаргою на недотримання розумних строків під час досудового розслідування № 0000511 від 30.08.2020 року, якою просив усунути недотримання розумних строків шляхом встановлення розумних строків для прийняття процесуального рішення.

Оскаржуваною постановою керівника Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 20.10.2023р. відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 від 14.08.2023р. Скаржник вважає постанову необґрунтованою, та зазначає, що термін досудового розслідування даного кримінального провадження триває, на час подачі скарги, більше 3-х років (з 30.08.2020 по 04.11.2023).

Скаржник подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Прокурор Житомирської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Матеріали кримінального провадження для огляду в судовому засіданні не надавались

Дослідивши скаргу та додані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (ст. 17) прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Прокурором вищого рівня є:

1) для прокурорів, у тому числі прокурорів - стажистів окружних прокуратур, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури - керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

3) для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

4) для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Офісу Генерального прокурора - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків;

5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор.

У разі утворення спеціалізованих прокуратур (крім Спеціалізованої антикорупційної прокуратури) прокурори вищого рівня в межах таких прокуратур визначаються Генеральним прокурором.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та виконувати інші дії, які стосуються реалізації цих функцій прокурора, застосовуючи в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Відповідно до ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Пунктами 1,9-1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.308 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_3 , слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000511 від 30.08.2020 року, в рамках якого ОСОБА_3 звертався до керівника Житомирської окружної прокуратури зі скаргою на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Оскаржуваною постановою керівника Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 20.10.2023р.,відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 від 14.08.2023р., про порушення розумних строків у досудовому розслідуванні кримінального провадження № 0000511 від 30.08.2020 року.

В обґрунтування постанови зазначено, що процесуальними керівниками у межах досудового розслідування неодноразово вживалися заходи до забезпечення повноти досудового розслідування з метою прийняття законного рішення, у відповідності до вимог ст. 36 КПК України, в тому числі щодо надання письмових вказівок прокурором про проведення необхідних слідчих (розшукових) дій. Крім того зазначено про неможливість встановлення строків, оскільки не передбачено нормами КПК України.

Разом з тим, частиною 2 ст. 308 КПК України встановлено, що прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Отже, прокурор вищого рівня за наявності підстав, може надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Таким чином, доводи про неможливість встановлення строків для вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень в рамках кримінального провадження № 0000511 від 30.08.2020 року суперечать ч. 2 ст. 308 КПК України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 103, 110, 217, 220, 303, 307,308 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити.

Постанову керівника Житомирської окружної прокуратури від 20.10.2023р., постановлену в рамках кримінального провадження №0000511 від 30.08.2020 - скасувати.

Зобов`язати керівника Житомирської окружної прокуратури розглянути скаргу ОСОБА_3 від від 14.08.2023р. та прийняти за результатами розгляду відповідне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 110, 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1