ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3410/23 Справа № 185/2340/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

(приймають участь в режимі

відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000002 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської окружної прокуратури, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: - 12.03.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 18.10.2017 року по відбуттю строку покарання, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити: - ОСОБА_11 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього належного йому майна; - ОСОБА_10 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього належного йому майна; в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченим, не врахував, що вони вчинили особливо тяжкий злочин, при цьому ОСОБА_11 вину визнав частково, а ОСОБА_10 взагалі вину не визнав, після вчинення злочину з місця події зникли та залишили потерпілого в безпорадному стані. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілому встановлено 2 групу інвалідності.

До початку апеляційного провадження від прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, до суду апеляційної інстанції надійшла відмова від апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 403 КПК України, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду.

Разом з цим, оскільки апеляційні скарги подані також захисниками обвинувачених, то суд апеляційної інстанції продовжив розгляд апеляційних скарг захисників.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити, та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, не навів доказів, на яких грунтується висновок про доведеність обвинувачення, оскільки обмежився перерахуванням доказів, не аналізуючи їх.

Зазначає, що під час судових дебатів обвинувачений повністю визнав свою вину, погодився зі всіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Під час досудового розслідування та на стадії судового розгляду цивільний позов потерпілим заявлений не був.

Стверджує, що обставинами, що пом`якшують покарання є те, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду змінити, та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: повне визнання вини, щире каяття, вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстким поводженням з боку потерпілого, відсутність претензій з боку потерпілого.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року: - ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього належного йому майна; - ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 01.01.2022 року о 01.30 годин, будучи раніше знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , проходили біля пішохідного моста парка «Першого Травня», що по вул. Ганни Світличної в м. Павлограді Дніпропетровської області, де побачили раніше незнайомого ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та вони визначили майно ОСОБА_7 як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, 01.01.2022 року близько о 01.30 годин ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підбігли до ОСОБА_7 , заздалегідь розподіливши ролі між собою, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 один удар в область голови, від якого ОСОБА_7 впав на землю і один удар ногою в область обличчя. В цей час ОСОБА_10 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, наніс не менше 10 ударів ногами по голові та тулубу ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, котра супроводжувалася забоєм головного мозку II ступеню, гострою субдуральною гематомою зліва, субапоневротичними гематомами лобно-скронево-тім`яних ділянок з обох сторін, параорбітальними гематомами з двох сторін, забійними ранами м`яких тканин обличчя з обох сторін, переломом кісток носа, виличного відростку зліва, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Після чого, продовжуючи реалізацію спільного, злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що воля ОСОБА_7 до вчинення можливого опору подавлена, попередньо застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з корисливих спонукань та з метою наживи, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, заволоділи мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi 9А, Granite Gгеу 2 GB RAM 32 GB ROM», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 2468,57 грн, який знаходився в задній кишені штанів ОСОБА_7 , також ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію спільного, злочинного умислу, спрямованого на незаконне збагачення за рахунок майна, заволодів чоловічими кросівками чорного кольору торгівельної марки «CALCULATED», вартістю 559,28 грн, в яких знаходився ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію спільного, злочинного умислу, спрямованого на приховування своїх злочинних дій, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 знаходиться у безпорадному стані, зіштовхнули останнього з дамби річки Вовча.

Заволодівши мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmi 9А, Granite Gгеу 2 GB RAM 32 GB ROM», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , та чоловічими кросівками чорного кольору, торгівельної марки «CALCULATED», які перебували у володінні ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги захисників, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, не навів доказів, на яких грунтується висновок про доведеність обвинувачення, оскільки обмежився перерахуванням доказів, не аналізуючи їх, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом було надано належну оцінку.

Судом першої інстанції було проаналізовано покази обвинувачених та встановлено, що вони є непослідовними, містять розбіжності, що обгрунтовано було розцінено судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Також судом було проаналізовано покази потерпілого ОСОБА_7 , який в суді першої інстанції надав детальні покази щодо обставин вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, та який зазначив, що добре запам`ятав ОСОБА_10 , який бив його ногами, та що крім обвинувачених, тілесні ушкодження йому ніхто не наносив та майно не забирав.

Покази потерпілого судом обгрунтовано визнані достовірними, послідовними, та такими, що узгоджуються з письмовими доказами, в тому числі: - протоколами пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2022 року, відповідно до яких потерпілий вказав на обвинувачених як на осіб, які завдали йому тілесні ушкодження та заволоділи його майном; - висновком експерта № 56 від 23.02.2022 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворилися за короткий проміжок часу, не менше ніж від 10 травматичних дій тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області; - протоколами проведення слідчих експериментів від 31.01.2022 року та 03.02.2022 року, відповідно до яких обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повідомили обставини вчиненого злочину, кількість, локалізація та механізм нанесення потерпілому ушкоджень, на які вказують обвинувачені не суперечать показам, наданим потерпілим в судовому засіданні.

Таким чином, докази винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 187 КК України перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг щодо виду та розміру призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину; дані про осіб обвинувачених, а саме, що: - ОСОБА_11 раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено; - ОСОБА_10 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо; обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено.

Також судом враховано наслідки вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що потерпілому внаслідок отриманих тілесних ушкоджень встановлено 2 групу інвалідності.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання: - ОСОБА_11 за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією всього належного йому майна; - ОСОБА_10 за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Доводи захисників про те, що обвинувачені повністю визнали свою вину, щиро розкаялися є безпідставним, оскільки, на думку колегії суддів, з боку обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відсутнє щире каяття, яке виявляється у тому, що особа визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що сталася, так як вони дій, які б свідчили про щире каяття не вчиняли, оскільки з наданих обвинуваченими в суді першої інстанції показів вбачається, що ОСОБА_12 свою вину не визнав, а ОСОБА_11 визнав вину частково та заперечував окремі обставини вчинених ним дій, що не свідчить про щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Посилання захисників щодо відсутності претензій з боку потерпілого, який цивільний позов не заявляв колегія суддів вважає таким, що не є обставиною, яка може знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, та враховуючи обставини вчиненого ними злочину, а саме, що обвинуваченими було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий знаходиться в безпорадному стані, зіштовхнули його в річку, та наявність обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, а саме, у ОСОБА_11 - рецидив злочинів, у ОСОБА_10 - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, виправлення обвинувачених можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Твердження захисника ОСОБА_9 , що обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 є те, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно є безпідставними, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, окрім того, вказані обставини відповідно до ст.66 КК України не є обставинами, які пом`якшують покарання, зазначене враховано судом в якості відомостей, які характеризують обвинуваченого.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстким поводженням з боку потерпілого, не є слушним, оскільки спростовується встановленими в судовому засіданні обставинами кримінального правопорушення, відповідно до яких ОСОБА_11 першим наніс удар потерпілому ОСОБА_7 , не перешкоджав ОСОБА_10 у нанесені тілесних ушкоджень потерпілому, після чого ще й заволодів майном ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, наявності обставин, що обтяжують покарання, обставин вчиненого правопорушення, внаслідок якого потерпілому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до встановлення йому 2 групи інвалідності, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення захисниками не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для їх виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг захисників, вважаючи їх доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4