Номер провадження: 11-сс/813/1540/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваної - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.01.2023 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Р. Молдови, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, маючою на утриманні двох неповнолітніх дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займаючої посаду начальника управління податкового адміністрування підприємств агропромислового комплексу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000043 від 30.01.2023 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом в.о. начальника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.07.2022 №106-о ОСОБА_9 призначено на посаду начальника управління податкового адміністрування підприємств агропромислового комплексу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Відповідно до положення про Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого Наказом Державної податкової служби від 12.11.2020 № 643, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Міжрегіональне управління) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - ДПС).

Міжрегіональне управління у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінфіну, що належать до компетенції ДПС, наказами ДПС, дорученнями керівництва ДПС, іншими актами законодавства.

Згідно посадової інструкції начальника управління податкового адміністрування підприємств агропромислового комплексу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ОСОБА_9 серед іншого має наступні посадові обов`язки:

-забезпечення виконання завдань і функцій вимог Положення про Південне міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків;

-організація проведення документальних перевірок юридичних осіб, фізичних осіб (само зайнятих осіб), фактичних перевірок платників податків, зустрічних звірок;

-організація особистого прийому громадян посадовими особами управління та розгляду звернень громадян, забезпечення доступу до публічної інформації; інформаційно-аналітичне забезпечення.

Крім того, посадовою інструкцією ОСОБА_9 передбачено здійснення діяльності за допомогою зовнішньої службової комунікації із Державною податковою службою, структурними і самостійними структурними підрозділами Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, територіальними органами ДПС, органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, громадськими організаціями.

Згідно з приміткою статті 364 КК України, ОСОБА_9 , будучи начальником управління податкового адміністрування підприємств агропромислового комплексу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, є службовою особою.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_9 зобов`язана діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Також ОСОБА_9 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , ймовірно діючи всупереч взятих на себе службових обов`язків, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення стала на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, у вересні 2021 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області заблоковано податкові накладі ТОВ «Гринер». Вказаному підприємству виставлено ризики, а саме п. 8 критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість зазначеного у Додатку 1 до «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, у зв`язку з наявністю в контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування, тож діяльність вказаного підприємства було заблоковано.

На початку січня 2023 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, представник ТОВ «Гринер» ОСОБА_10 , діючи на підставі довіреності від 24.01.2023 виданої директором ТОВ «Гринер» ОСОБА_11 , з метою зняття податкових ризиків з підприємства, а саме п. 8 критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, звернувся до раніше знайомої ОСОБА_9 з метою з`ясування порядку зняття податкових ризиків та переліку необхідної звітної документації, яку підприємство має надати до податкових органів. В ході розмови остання повідомила ОСОБА_10 про необхідність надання їй даних щодо підприємства, зокрема коду ЄДРПОУ, для подальшого з`ясування нею причин виставлення такому підприємству ризиків та можливі шляхи вирішення проблеми. На виконання домовленостей із ОСОБА_9 . 02.02.2023 ОСОБА_10 за допомогою месенджеруWhatsup надіслав останній код ЄДРПОУ ТОВ «Гринер».

13.02.2023року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 за допомогою месенджеру What`sup в ході листування із ОСОБА_10 повідомила останньому, що для зняття податкових ризиків з ТОВ «Гринер» необхідно підтвердити прибуток по експортним операціям на суму 27 мільйонів гривень, показати основні фонди, працевлаштувати людей на роботу та подати звітність за всі періоди.

16.02.2023 року, точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, в ході особистої зустрічі ОСОБА_9 керуючись корисливим мотивом, маючи умисел, спрямований на особисте збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, достовірно знаючи всю процедуру виключення платника податків з переліку ризикових суб`єктів господарювання, під час розмови з ОСОБА_10 , повідомила останньому, що для вирішенні питання зняття податкових ризиків з підприємства та розблокування його діяльності він має надати їй неправомірну вигоди у розмірі 2 500 доларів США за вплив останньої на посадових осіб ДПС в Одеській області.

01.03.2023 року, приблизно о 15 год. 54 хв., ОСОБА_9 перебуваючи в приміщенні кафе «Дім кави» за адресою: м. Одеса, вул. Довженко, 15/2, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел, спрямований на особисте збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, достовірно знаючи всю процедуру виключення платника податків з переліку ризикових суб`єктів господарювання, під час розмови з ОСОБА_10 , повторно повідомила ОСОБА_10 , що «пройти» всю вищезазначену процедуру щодо зняття податкових ризиків з підприємства ТОВ «Гринер» із гарантованим позитивним рішенням та подальшим розблокуванням підприємницької діяльності суб`єкта господарювання можливо шляхом надання їй неправомірної вигоди однак у розмірі 5 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.03.2023 складало 182 843 гривень за здійснення нею впливу на відповідних посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області

31.08.2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: прийняття пропозиції неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, та надання обіцянки здійснити такий вплив.

31.08.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

01.09.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 22.09.2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги. Покладено на підозрювану ОСОБА_9 , строком до 22.09.2023 року, в межах строку досудового розслідування, обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної інший, більш м`який запобіжний захід.

Захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри. Звертає увагу, що слідчий суддя не врахував, що до зайняття вказаної посади ОСОБА_9 обіймала посаду директора в приватному підприємстві і на той час у ОСОБА_10 (заявник) перед вказаним підприємством виникла заборгованість та перемовини між нею і ОСОБА_10 стосувались саме цього боргу. Відомості про кримінальне правопорушення внесені на підставі рапорту працівника СБУ за ч.2 ст.369-2 КК України 30.01.2023 року, однак у рапорті працівника СБУ зазначено, що отримано інформацію, про те, що ОСОБА_9 систематично вимагає і отримує неправомірну вигоду, що по суті утворює інший склад злочину. Крім того, заява ОСОБА_10 датована лише 21.02.2023 року. Сторона захисту також посилається на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, оскільки ОСОБА_9 входить до переліку осіб, яким заборонено виїзд за межі державного кордону України, а події які їй інкримінуються, мали місце у період з січня по березень 2023 року, а з того часу будь-яких відомостей про те, що вона намагалась вчинити інше кримінальне правопорушення, або виїхати за межі України чи здійснювала спроби спілкуватись із заявником, матеріали клопотання не містять. Поза увагою суду залишилось відсутність обґрунтованих доводів клопотання, що наявні обставини, які унеможливлюють застосування до ОСОБА_9 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а також не надана оцінка характеристики особи підозрюваної, яка є одинокою матір`ю двох дітей 2009 та 2014 року народження, після смерті батька самостійно утримує свою похилу матір, яка має ряд тяжких хвороб, має добру репутацію, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення підозрюваної та її захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника ОСОБА_8 щодо відсутності обґрунтованої підозри у вказаному кримінальному правопорушення та вважає, що слідчим до клопотання долучено достатньо доказів, які можуть свідчити про те, що підозра ОСОБА_9 на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується доказами, долученими до клопотання, які досліджені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.02.2023; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контролю №65/5/Д/2-950т від 01.03.2023; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відео контролю №65/5/Д/2-1236т від 24.03.2023; висновком експерта № 23-3660 за результатами проведення судової семантико-текстуальної експертизи; іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

При цьому, доводи захисника з приводу внесення відомостей до ЄРДР на підставі рапорту працівника СБУ за ч.2 ст.369-2 КК України 30.01.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_9 систематично вимагає і отримує неправомірну вигоду, що по суті утворює інший склад злочину не вказує на незаконність внесення таких відомостей до ЄРДР, а орган досудового розслідування не позбавлений на протязі здійснення досудового розслідування змінити раніше повідомлену підозру у разі наявності для цього підстав. Також, подання заяви ОСОБА_12 лише 21.02.2023 року, що на думку захисника вказує на порушення процесуального закону, є безпідставними, оскільки відповідно від рапорту співробітника СБУ зазначено про систематичність протиправних дій останньої, що не може виключати наявності не одного заявника - ОСОБА_12 .

Посилання захисника на те, що ОСОБА_9 вела розмову з ОСОБА_12 з приводу своєї діяльності як директор ТОВ, апеляційний суд оцінює критично, оскільки із долученого до клопотання слідчого допиту ОСОБА_12 , останній пояснив, що звертався до неї як до особи, що може «вирішити» питання з податківцями. Відповідно до долучених протоколу про результати проведення НСРД від 01.03.2023 року та висновку експерта №23-3660, зазначені обставини щодо вирішення проблеми ОСОБА_13 за грошову винагороду мають на даному етапі свій ґрунтовний зміст та потребують додаткової перевірки.

Тобто, на момент звернення слідчого із клопотанням до слідчого судді, та захисника з апеляційною скаргою, зазначені обставини не спростовані.

На підставі зазначеного, апеляційний суд приходить до переконання, що надані органом досудового розслідування докази, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Більш того, досудове розслідування досудове розслідування не завершене та сторона обвинувачення шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, в тому числі допитів (додаткових допитів), одночасних допитів, тимчасовим доступом до речей та документів, витребуванням інших доказів має зібрати докази, які на думку сторони останні зможуть підтвердити причетність, або спростовувати причетність ОСОБА_9 до інкримінованого їй злочину.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що в судовому засіданні прокурор довів наявність значного ступеню можливого ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Зазначений ризик слідчим суддею цілком обґрунтований суспільно-небезпечним характером такого діяння.

На противагу доводам захисника з приводу неможливості ОСОБА_9 покинути межі України, оскільки остання через свою посаду відноситься до осіб, яким це заборонено, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до відомостей з ЄДРСР вбачається, що 07.09.2023 року прокурор звертався до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_9 від посади начальника управління податкового адміністрування підприємств агропромислового комплексу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, однак ухвалою від 11.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора, оскільки 11.09.2023 року ОСОБА_9 звільнено від зайняття займаної посади.

Тобто, жодних перепон у можливості вчинити дії щодо переховування у останньої відсутні, а тому такий ризик все ж таки об`єктивно існує. Не спростованим є також ризик можливого незаконного впливу підозрюваної ОСОБА_9 на свідка ОСОБА_12 .

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

За наведених підстав, на думку апеляційного суду, слідчий суддя вірно зазначив, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано послався в мотивувальній частині ухвали на те, що з огляду на долучені до матеріалів клопотання докази, в яких містяться отримані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, вказані відомості можуть свідчити про ймовірне систематичне вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень корупційного характеру, тому ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК не можна визнавати не доведеним.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею з достатньою повнотою проаналізовано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які поряд із наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого.

Доводи захисника щодо відсутності в ухвалі слідчого судді обставин, за яких до ОСОБА_9 неможливо застосування інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з цілодобовим домашнім арештом, спростовуються мотивувальною частиною ухвали.

Апеляційний суд бере до уваги доводи сторони захисту з приводу відсутності в мотивувальній частині ухвали посилання на врахування наявності у підозрюваної на утриманні двох дітей 2009 р.н. та 2014 р.н., однак зазначені обставини на думку апеляційного не є такими, що вказують на необґрунтованість застосування цілодобового домашнього арешту.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що слідчим суддею запобіжний захід застосований до 22.09.2023 року, що надає стороні захисту можливість надати відповідні документи на підтвердження неможливості подальшого застосування до ОСОБА_9 вказаного запобіжного заходу.

Долучені захисником до апеляційної скарги виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1487 не вказує на неможливість застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, підозрювана не позбавлена можливості звернутись до слідчого або прокурора із заявою про залишення визначеного в ухвалі слідчого судді від 01.09.2023 року місця проживання з метою отримання медичної допомоги у разі необхідності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на що, колегія суддів вважає, що слідчим суддею з урахуванням обставини справи, даних про особу підозрюваної, стан її здоров`я, дійшов правильного висновку про необхідність застосування до неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2023 року, якою у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.01.2023 року до ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4