Справа № 953/39/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 14.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Німеччина, м. Йєна, громадянина України, не одруженого, з базовою середньою освітою (9 класів), офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п.п. 1.2 ч. 2 ст. 115, , ч. 3 ст. 289 ,ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Харкова 03 січня 2024 року надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000544 від 14.07.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою суду від 04 січня 2024 року у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 15 січня 2024 року, за час перебування обвинуваченого під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Також прокурор просить призначити справу до судового розгляду колегіально у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Також не заперечували щодо задоволення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Підтримали клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

Представник потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Крім того, під час підготовчого судового засідання представник потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 заявив цивільний позов до ОСОБА_5 , держави Україна в особі Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, в якому просив стягнути з Держави України (з Державного бюджету України) та з ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_8 у якості відшкодування моральної шкоди 500 000 грн., на користь ОСОБА_9 - 1 000 000 грн., ОСОБА_13 - 3 000 000 грн.

Враховуючи думку сторін та те, що всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що останній обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, а також проти безпеки руху та експлуатації транспорту, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п.п. 1.2 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 ,ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, враховуючи суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків, що може свідчити про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків, потерпілих та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті23, стаття224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато, свідки ще не допитані, ОСОБА_5 може здійснити вплив на потерпілих, свідків з метою схилення їх до зміни показів та відмови від показів, з метою уникнення покарання за вчинений злочин.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, свідчить про підвищену суспільну небезпеку. ОСОБА_5 хоча і не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, однак офіційно не працевлаштований до затримання, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, тому є достатні підстави вважати, що він з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню, тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення, а також має можливість впливу на свідків, що матиме суттєве значення для встановлення обставин події.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, тиснути на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою. Відтак відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однак, з огляду на характер кримінальних правопорушень(злочинів), у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , який спричинив загибель людей, керуючись правилами п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Щодо заявлено цивільного позову колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вимоги щодо форми та змісту позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, визначені положеннями ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено, що цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п.п. 1.2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не повною мірою відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

В даному випадку, цивільний позов повинен відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, в тому числі: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, представником потерпілих, з посиланням на норми ЦК України, у цивільному позові зазначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, або якщо вона є неплатоспроможною.

В обґрунтування залучення відповідача держави Україна в особі Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, представник потерпілих вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 є неплатоспроможним, однак доказів на підтвердження зазначених обставин не надано.

Крім цього, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не викладено обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, п.п. 1.2 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , саме з держави Україна в особі Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області, а також не зазначено доказів, що підтверджують завдання моральної шкоди потерпілим зазначеним відповідачем.

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, однак такі докази до позовної заяви не додані, а позов не містить обґрунтувань про неможливість надання таких доказів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність надання позивачам (потерпілим у справі) строку для усунення недоліків позовної заяви та роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали щодо усунення вказаних в них недоліків, цивільний позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачам.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, ст.ст.128, 178, 314-316, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000544 від 14.07.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 11 січня 2024 року о 15 годині 00 хвилин у приміщенні Київського районного суду м. Харкова, поверх 2, зал судових засідань № 13 (м. Харків, 61128, вул. Валентинівська, 7-б).

Судовий розгляд проводити колегією суддів у відкритому судовому засіданні.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, тобто до 08 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали суду тривалістю до 08 березня 2024 року до 24 години 00 хвилин включно.

Цивільний позов, заявлений представником потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_12 - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику Харківського слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений - для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3