УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000094 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 вересня 2023 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції з Южноукраїнського міського

суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців з застосуванням ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з проведенням Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової експертизи № СЕ-19/115-23/11289-НЗПРАП від 28 серпня 2023 року в сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає, що оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання є незаконним та підлягає скасуванню.

Зазначає, що повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, погодився з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду, не оспорював фактичні обставини. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий. Проте, незважаючи на визначені обставини справи та відсутність будь-яких наслідків негативного змісту від його дій, суд призначив йому найбільш сурове покарання. передбачене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту.

Зауважує, що не має значення строк арешту, найважливіше значення має вид покарання, який ні чим не обґрунтований та не вмотивований і головне не викликаний будь-якою необхідністю, тому він не може з нм погодитися.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_5 15 серпня 2023 року, знаходячись на території покинутого заводу в межах с. Богданівки, Доманівської ТГ, Вознесенського району, Миколаївської області, зірвав із дозрілих дикоростучих рослин роду коноплі суцвіття та листя, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який поклав до рюкзака та намагався перенести до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , для особистого вживання.

В цей же день, приблизно о 13:50 годині ОСОБА_5 неподалік відділення Нової пошти №1, що розташоване за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Южноукраїнськ, вул. Молодіжна, буд. 6, добровільно видав працівникам поліції 8 полімерних пакетів з речовиною загальною масою 23,723 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою у перерахунку на висушену речовину - 20,746 г, який останній незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання через суворість то суд апеляційної інстанції вважає їх не спроможними.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65, 66, 67 КК України з щодо загальних засад призначення покарання. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Судом також належним чином враховано відомості, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнав щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості, обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що за положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, в мінімальних межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді арешту.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи обвинуваченого про призначення йому судом найбільш суворішого покарання. Так, санкція ч.1 ст.309 КК України, за яке ОСОБА_5 визнано винним передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці, що за своїм видом та розміром не є найсуворішим покаранням, передбаченим санкцією цієї норми закону.

Крім того, вимоги апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому покарання у виді обмеження волі зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням є неприйнятними. Покарання, яке обвинувачений просить призначити йому судом апеляційної інстанції, а саме обмеження волі, є більш суворим за видом покарання ніж те яке призначив суд першої інстанції (арешт). Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю призначити більш суворіше покарання, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник. Погіршення становища обвинуваченого, а саме призначення судом апеляційної інстанції більш суворого виду покарання за апеляційною скаргою обвинуваченого чи його захисника, кримінальний процесуальний закон не допускає.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що ухвалення нового вироку, яким погіршується становище обвинуваченого, можливо у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий. Натомість, в цьому кримінальному провадженні апеляційну скаргу подано обвинуваченим, який в апеляційній скарзі фактично порушує питання про погіршення свого становища.

Враховуючи особу обвинуваченого, який ніде не працює, немає доходів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості застосувати до ОСОБА_5 інші, більш м`які види покарання, передбачені ч.1 ст. 309 КК України такі як штраф та виправні роботи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 , є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.376, 405,407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 вересня 2023 року, стосовно ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді