Провадження № 11-кп/824/1112/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.7, 12 ч.2 ст.115; ч.2 ст.121; ч.2 ст.127; ч.2 ст.162; ч.3 ст.186; ч.1 ст.353; ч.2 ст.296; ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.01.2024 року включно в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахувавши обставини, передбачені ст. 178 КПК України, встановив, що останній обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, що пов`язані із застосуванням насильства, вчинялись за попередньою змовою групою осіб, а тому являє собою підвищену суспільну небезпеку, відомості, що характеризують особу винного, та дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися на момент розгляду клопотання прокурора, а саме: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що зазначені прокурором ризики базуються лише на тяжкості статті обвинувачення, хоча КПК України вказує, що запобіжний захід, який обирається, не може обґрунтовуватися лише важкістю обвинувачення.

Також захисник зазначає, що як в клопотанні прокурора, так і в усіх попередніх ухвалах суду, якими продовжувався захід тримання під вартою, не містяться реальні фактичні обставини, які б свідчили про існування ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України та доказів, які б їх підтверджували, оскільки ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджені і явно є надуманими.

Крім того, апелянт вказує, що ймовірність ухилення від органу досудового розслідування та суду ОСОБА_8 і в чому вона полягає на даний час невідомо, оскільки ОСОБА_8 постійно знаходиться (38 місяців) в умовах тримання під вартою. Вказує, що суд мав врахувати те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, є раніше не судимий, має родину, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, навчається у вищому навчальному закладі, працює, також суд має враховувати стан здоров`я, а саме наявність тяжкої хвороби серця у ОСОБА_8 , що унеможливлює його подальше перебування під вартою у СІЗО.

Заслухавши думки обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як правильно встановив суд першої інстанції, характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, що пов`язані із застосуванням насильства, вчинялись за попередньою змовою групою осіб, а тому являє собою підвищену суспільну небезпеку, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, за які у випадку доведеності винуватості загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, міцність його соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики наявні і виправдовують подальше його тримання під вартою.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_8 впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, які інкриміновані обвинуваченому, на даному етапі провадження, яке наразі триває, докази сторони обвинувачення досліджуються, існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які мають надати свої показання в суді, з метою зміни ними показань.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має родину та постійне місце проживання, хоч і свідчить про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, однак, з урахуванням обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, які суд належним чином обґрунтував та правильно встановив, що дані про особу ОСОБА_8 та його соціальні зв`язки не переважають існування вказаних ризиків.

Щодо доводів про стан здоров`я обвинуваченого, то документально підтверджені дані, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, а такожоб`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою відсутні.

Щодо розумності строку тримання обвинуваченого під вартою та строків розгляду даного кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці і законність тримання під вартою необхідно оцінювати виходячи з особливостей конкретної справи. Проте обрання строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст.5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п.70). Відповідальність за дотримання розумних строків тримання обвинуваченого під вартою покладається, в першу чергу, на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п.100). Однак суд звертає увагу на те, що незавершення до цього часу судового провадження у справі викликано її складністю, великим обсягом доказів, які підлягають дослідженню та поведінкою учасників судового провадження, обставинами справи тощо. Суд наголошує, що вживаються усі передбачені законом заходи з метою дотримання розумних строків розгляду справи, обвинувачений у якій тримається під вартою.

Гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, частково співпадають з гарантією, передбаченою пунктом 1 статті 6 Конвенції, і дійсно вимагають, щоб відносно особи, яка тримається під вартою, органи державної влади виявляли «особливу ретельність в ході провадження по справі», однак це не має гальмувати зусилля суду щодо відповідального виконання своїх завдань (рішення ЄСПЛ у справі «Херцегфальві проти Австрії», «Садегул Оздемір проти Туреччини»).

Вирішуючи питання можливості застосування інших запобіжних заходів, враховуючи характер висунутого обвинувачення, обґрунтованість підозри, суд першої інстанції не знайшов їх достатніми для уникнення існуючих ризиків, з чим погоджується колегія суддів.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, має забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя