ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №624/328/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1463/23 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.4 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 17 серпня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Як установив суд, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Закон) відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року, яким в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан.

Законом України від 15 березня 2022 № 2119-ІX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 26 березня 2022 року на 30 діб.

Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Законом України від 22 травня 2022 року № 7389 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб, тобто з 24 лютого 2022 року по 30 травня 2022 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

30 травня 2022 року близько 18 год 00 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , а саме проходячи повз зазначене подвір`я, маючи умисел на викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, умисно та протиправно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи корисливу мету наживи, в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_8 заволодів велосипедом марки «Winner Vl42000986», який лежав на землі біля подвір`я потерпілого ОСОБА_9 , вартістю 3650 гривень, після чого поїхав у невідомому напрямку.

В подальшому дружина потерпілого ОСОБА_10 , дізнавшись від дочки про крадіжку велосипеда, поїхала на скутері на пошуки крадія. Повернула у бік смт. Кегичівки, та дізналась від ОСОБА_11 рух напрямку чоловіка на спортивному велосипеді. Проїхала зупинку за селом і помітила на велосипеді ОСОБА_8 та на відстані 1,9 км від місця крадіжки почала наздоганяти його та питати де він взяв велосипед, проте ОСОБА_8 на зауваження не звертав уваги та продовжив рух в бік смт Кегичівка, Красноградського району Харківської області.

В подальшому, під час руху по дорозі, на відстані 3,5 км від місця крадіжки, ОСОБА_8 зустрів потерпілий ОСОБА_9 та зупинив останнього, після чого викликав працівників поліції.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч.4 ст.185 КК України та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Указав, що з урахуванням вчинення кримінального правопорушення протягом нетривалого часу, а саме відповідно до слідчого експерименту від 12.05.2023 - 14 хвилин, обвинувачений, якому достеменно було відомо, що викрадений ним велосипед не належить йому, а тому після того, як свідок ОСОБА_10 наздогнала його та наказала повернути велосипед, який належить її донці, вказує на те, що дії обвинуваченого були викриті. Зауважив, що показання свідка ОСОБА_10 в даній події є ключовими, що впливають на правильну кваліфікацію діяння обвинуваченого. Вважає, що з урахуванням позитивної репутації свідка ОСОБА_10 , а також послідовності її показів, як під час першого так і другого судового розгляду, її покази не повинні викликати сумніви. Крім того указав, що судом не надано належної оцінки результатів слідчого експерименту від 12.05.2023 в частині зауважень потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , проте, що обвинувачений навмисно обрав довший шлях з метою збільшення відстані та часу до моменту виявлення його протиправних дій свідком ОСОБА_10 .. Наголосив, що дії ОСОБА_8 щодо викрадення велосипеда розпочаті як таємне викрадення майна переросли у відкрите викрадення майна, оскільки його дії були викриті свідком ОСОБА_10 .. Зазначив, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не в повній мірі врахував дані, що характеризують особу останнього, а саме те, що він вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, вину у вчиненні злочину не визнав, не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, постійного заробітку, тобто фактично не пов`язаний з соціальними інститутами, які могли б сприяти його перевихованню без тривалої ізоляції від суспільства. Крім того зазначив, що обвинувачений не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, посилаючись, у тому числі на неправдиві показання свідка про подію злочину, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці. Формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з висновком суду про наявність у обвинуваченого щирого каяття. Просить повторно дослідити докази у кримінальному провадженні, а саме слідчий експеримент від 12.05.2023, повторно допитати свідка ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , виключити з мотивувальної частини вироку щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, ухвалити вирок апеляційним судом, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.4 ст.186 КК України та призначити покарання - 7 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі. в редакції внесених доповнень, обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України, просить пом`якшити призначене йому покарання шляхом застосування ст.75 КК України оскільки він протягом 7 років до кримінальної відповідальності не притягався, у вчиненому розкаявся, допомагав слідству.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; п перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода прокурора з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Оскільки прокурором у своєму клопотанні не зазначено у чому виразилася неповнота дослідження судом першої інстанції доказів чи які порушення були допущені при їх дослідженні, і в суді апеляційної інстанції прокурор зазначив, що не погоджується з оцінкою доказів судом першої інстанції, тому клопотання прокурора про повторне дослідження доказів колегією суддів залишено без задоволення.

Крім того слід відзначити, що прокурором у судовому засіданні суду апеляційної інстанції було зазначено про те, що потерпілий ОСОБА_10 наразі проходить військову службу, а із свідком ОСОБА_9 немає зв`язку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 30 травня 2022 року він о 17-00 години повернувся додому з роботи, повечеряв, взяв мотоблок та приблизно о 17-30 годині поїхав в напрямку с. Землянки косити траву. Траву косив мотокосою, а тому не чув дзвінка телефону, а вже коли вимкнув косу, почув дзвінок, йому подзвонила дружина, це було біля 18-00 години та сказала, що у доньки викрали велосипед. Повідомила про те, що наздогнала чоловіка, який рухається на їхньому велосипеді в бік смт. Кегичівка, але не зупиняється, на що він запропонував і надалі за ним їхати, а сам виїхав на зустріч. Коли приїхав на місце, впевнився, що велосипед належить йому, потім сам зупинив обвинуваченого. Після цього дружина поїхала додому, оскільки діти залишилися самі вдома, а він викликав працівників поліції та чекав поки вони не приїдуть.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є дружиною потерпілого, в травні 2022 року, більш точної дати не пам`ятає, вона була вдома, готувала вечерю, старша донька попросилася вийти за двір покататися на велосипеді, проти чого вона не заперечувала. Потім вона покликала свою старшу доньку, щоб з`ясувати де молодша дитина, вона прибігла додому, а потім хвилини через 2-3 повернулась та сказала, що на її велосипеді хтось поїхав. Вона спочатку сприйняла ці слова доньки за жарт, а потім вийшла на вулицю та помітила, що велосипед відсутній. Вона повернулася у кухню, вимкнула те, що готувала, взяла скутер, сіла і поїхала шукати велосипед доньки. Повернула у бік смт. Кегичівки, нікого не бачила, а як раз стояла ОСОБА_11 , вона у неї запитала, чи не бачила когось на спортивному велосипеді, вона відповіла, що так бачила і показала напрямок руху. Вона поїхала по тій дорозі, проїхала зупинку за селом і помітила чоловіка на велосипеді, вона під`їхала ближче, щоб роздивитись чи це їх велосипед, потім трошки обігнала, зупинилася та запитала у чоловіка де він взяв велосипед, він відповів - «десь», і поїхав далі. Потім вона сказала, щоб він відав велосипед, оскільки він належить її доньці, але він не відреагував. Потім вона пригрозила, що викличе поліцію, якщо він не поверне велосипед. Після чого вона почала телефонувати чоловіку, який був у полі, косив траву на мотоблоці, він перший раз не взяв трубку, а потім коли взяв слухавку, вона повідомила, що незнайомий їй чоловік їде в його сторону на велосипеді доньки. Чоловік сказав їхати за ним, щоб він нікуди не втік, а він буде їхати назустріч. Потім приїхав чоловік та зупинив обвинуваченого. Після того, як чоловік зупинив крадія, вона повернулася додому, оскільки дома залишились діти. З моменту коли донька повідомила, що немає велосипеда і до того моменту коли наздогнала обвинуваченого пройшло мабуть хвилин десять та проїхала приблизно 1 км. Повідомила, що ця подія трапилася до 18-00 години, оскільки вона завжди готує вечерю в один і той же час, так як потім необхідно займатися господарством, а в 18-30 вже повернулася додому.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що в неї є будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , В той вечір, точної дати вона не пам`ятає, вона знаходилась біля свого домоволодіння та спілкувалася з кумою та боковим зором побачила, що на спортивному велосипеді проїхав якийсь чоловік повз її двору. Через декілька хвилин на скутері проїхала ОСОБА_10 , потім вона повернулась, зупинилась та запитала напрямок куди поїхав чоловік. Зазначила, що це було приблизно після 17-00 години. ОСОБА_10 напевно під`їхала десь через 5-10 хвилин, більш точного часу повідомити не має можливості. Вказала, що відстань від її будинку та до будинку потерпілого складає приблизно 1 км.

Малолітня свідок ОСОБА_12 , допитана у судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_10 та педагога ОСОБА_13 , пояснила, що точної дати вчинення кримінального правопорушення не пам`ятає. Зазначила, що ввечері її покликала мати додому щоб запитати де її молодша сестра. Вона прийшла додому, а потім вийшла з двору та побачила, як на її велосипеді їде якийсь чоловік, бачила його в спину. Вона відразу сказала мамі, яка сіла на скутер і поїхала за ним. Дана подія відбулася приблизно о 18-00 годині, мама відразу після того як дізналася про те, що велосипед відсутній, поїхала шукати чоловіка.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується також сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, із витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000271 вбачається, що 30.05.2022, о 23 год. 43 хв. були внесені відомості за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі звернення гр. ОСОБА_9 на лінію «102». З короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 30.05.2022 поблизу його подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , невідомий чоловік відкрито викрав його велосипед марки «Winner» (т.1 а.с.123).

30.05.2022, інспектором з РПП СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 було прийнято усну заяву потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення, що зафіксовано у протоколі прийняття такої заяви. Із змісту такої вбачається, що потерпілий просить прийняти міри до невідомої йому особи, яка близько 18 год. 00 хв., 30.05.2022, за адресою с. Мажарка, Красноградського району, Харківської області, вул. Першотравнева вчинила крадіжку його велосипеда марки «Winner». Тобто в день вчинення відносно потерпілого кримінального правопорушення, ОСОБА_9 не вказував про відкрите заволодіння обвинуваченим його майном, натомість повідомляв про те, що була вчинена крадіжка його велосипеда невідомою особою (т.1 а.с.124-125).

З протоколу огляду місця події від 05 червня 2021 року (з фототаблицями) вбачається, що об`єктом огляду є територія місцевості, що розташована поблизу домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , на оглянутій території підтверджено місце викрадення майна.

Протоколом огляду місця події від 30 травня 2022 року (з фототаблицями), встановлено, що на автодорозі, на виїзді з с. Мажарка, Красноградського району, Харківської області на узбіччі виявлено велосипед марки «Winnеr», синьо-зеленого кольору у справному стані, який під час огляду було вилучено.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 травня 2022 року о 23 год 15 хв, а саме ОСОБА_8 , як такого, який безпосередньо затриманий після вчинення злочину в с. Мажарка Красноградського району Харківської області.

Постановою від 31 травня 2022 року велосипед «Winnеr V42000986» синьо-зеленого кольору визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та повернуто його власнику ОСОБА_9 на зберігання, розписка потерпілого від 30 травня 2022 року щодо цього (т.1 а.с.150-151).

Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1308/22 від 31 травня 2022 року встановлено, що ринкова вартість велосипеду марки «Winntr» станом на 30 травня 2022 року становить 3650 грн, вартість витрат на залучення експерта (виконаних робіт) 180 грн. (т.1 а.с.156-160).

Протоколом проведення слідчого експерименту (з фототаблицями) від 01 червня 2022 року встановлено, що у присутності двох понятих, ОСОБА_8 розповів, що «30 травня 2022 року близько 15 год покинув роботу та направився до смт. Кегичівка. Коли дійшов до с. Мажарка, це було близько 18 год, та проходив по одній із вулиць, неподалік одного домоволодіння біля дороги, побачив спортивний велосипед, що лежав на землі, вирішив його викрасти. Озирнувся по сторонам, нікого не було, підійшов до велосипеду, взяв його та поїхав на ньому. Проїхав близько 500 м, після чого до нього під`їхала якась жінка, вона була на скутері, та спитала звідки він взяв велосипед, нічого не відповівши ОСОБА_8 поїхав далі. Жінка зупинилась, а він поїхав далі. На виїзді із села його зупинив незнайомий чоловік та сказав, що це його велосипед, після чого він викликав поліцію» (т.1 а.с.179-182).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2023 з долученим до нього відеозаписом, який проводився на підставі ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 08.05.2023 для встановлення скільки часу пройшло з моменту викрадення обвинуваченим майна ОСОБА_9 та відстань від місця вчинення злочину, а саме біля подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , до зупинення неправомірних дій ОСОБА_8 свідком ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_9 .. Під час перегляду відеофайлу, який був досліджений в суді першої інстанції, встановлено, що він проводився за участю обвинуваченого, його захисника, потерпілого та свідка ОСОБА_10 .. В ході проведення слідчого експерименту встановлено, що з моменту викрадення обвинуваченим ОСОБА_8 велосипедом і до того моменту, коли його наздогнала свідок ОСОБА_10 пройшло 14 хвилин і за цей час він подолав відстань 1,9 км, потім не зупиняючись обвинувачений ОСОБА_8 проїхав ще 1,6 км за 15 хвилин, де його зупинив потерпілий ОСОБА_9 та викликав працівників поліції. Тобто загальний час з моменту заволодіння велосипедом ОСОБА_8 та до його зупинення потерпілим складає 35 хвилин з подоланням відстані у 3,5 км.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_8 умислу саме на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим дії останнього були перекваліфіковані на ч.4 ст.185 КК України.

За загальним визначенням крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Грабіж як і крадіжка вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном. Якщо особа, яка протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування, залежно від характеру насильства чи погрози, як грабіж чи розбій.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні).

Грабіж матиме місце і в тому випадку, коли викрадення розпочалося таємно, але в процесі вчинення злочину переросло у відкрите і це усвідомлюється винним (наприклад, при вчиненні крадіжки з`явився охоронець, але винний ігнорує це і, схопивши викрадене, втікає).

Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї.

Як було встановлено судом першої інстанції, під час викрадення обвинуваченим велосипеда поруч нікого не було, він озирався по сторонам. Ці його дії не спростовані. Лише малолітня свідок ОСОБА_12 вказала, що побачила як на її велосипеді їде якийсь чоловік, бачила його в спину.

ОСОБА_8 проїхав певну ділянку дороги, за село, за зупинку, подолав значну відстань від місця вчинення крадіжки, а саме 3,5 км, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2023, а отже мав реальну можливість розпорядитися майном (пересісти в інший транспортний засіб з викраденим майном, сховати його), оскільки деякий час був сам на сам. А вже потім його наздогнала свідок ОСОБА_10 , яка спочатку дізнавалась у іншого свідка ОСОБА_11 напрямок руху чоловіка на спортивному велосипеді. І вона запитала лише де він взяв велосипед, а той продовжував рух. Потерпілий приїхав ще пізніше і навряд чи міг усвідомити характер винних дій обвинуваченого, оскільки про подію дізнався від дружини, яка йому зателефонувала, і зупинив ОСОБА_8 вже після того, як впевнився, що велосипед належить дійсно йому.

Що стосується твердження прокурора про те, що свідок ОСОБА_10 повідомляла обвинуваченому, що даний велосипед належить її донці, а також вимагала його повернути, то вони також не спростовують висновків суду, так як встановлено, що свідок наздогнала ОСОБА_8 через 14 хвилин, коли останній проїхав 1,9 км, тобто коли ОСОБА_8 уже користувався велосипедом.

Слід відзначити, що шлях слідування ОСОБА_8 на велосипеді є фактично способом розпорядження викраденим майном, а тому посилання прокурора на зауваження потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений навмисно обрав довший шлях під час проведення слідчого експерименту від 12.05.2023, є також безпідставними.

Отже, як було вірно відзначено судом першої інстанції, спрямованості умислу на відкрите викрадення майна - не було, іншого не доведено, чи усвідомлював потерпілий характер вчинених винною особою дій достеменно сказати не можна, оскільки потерпілого на місці вчинення злочину не було, повернення викраденого майна відбулося вже після значного проміжку часу та відстані від місця події, треті особи (свідок, дружина потерпілого) - на поверненні велосипеда не наполягали.

Таким чином, зі встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що умисел ОСОБА_8 був скерований на таємне викрадення чужого майна, оскільки він був впевнений, що вчинив крадіжку непомітно для потерпілого та інших осіб, був впевнений, що уникнув відповідальності від`їхавши на значну відстань від будинку, де викрав велосипед. Стороною обвинувачення не було надано суду достовірних даних про те, що дії обвинуваченого, які носили таємний характер, були викриті, про що знав та усвідомлював останній.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, кваліфікацію його дій правильною, а доводи апеляційної скарги прокурора про зворотнє, - безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не має судимості, не одружений, не має фактичного місця проживання, офіційно не працевлаштований, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для скасування або зміни вироку, за доводами апеляційних скарг, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим,- у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: