Справа № 496/8666/23
Провадження № 1-кс/496/2817/23
У Х В А Л А

19 грудня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання старшого дізнавача СД Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 17.12.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням. Своє клопотання дізнавач мотивував тим, що 16.12.2023 року о 17 годин 22 хвилин на КрП «Маяки», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 05.07.2023 року та довідку ВЛК №2680 від 05.07.2023 року на власне ім`я, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 з ознаками підробки. Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП № 2 ГУ НП в Одеській області за № 19767 від 16.12.2023 року та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 17.12.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. В період з 19 години 51 хвилини по 19 годину 59 хвилину 16.12.2023 року було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідка ВЛК №2680 від 05.07.2023 року на ім`я ОСОБА_3 , видані ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вилучене майно упаковано до сейф-пакету НПУ PSP1253418. За свідченням працівника СБУ ОСОБА_5 , було встановлено, що останній ніс службу на КрП «Маяки», коли до нього на паспортний контроль прибув громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідка ВЛК №2680 від 05.07.2023 року на власне ім`я, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки документів, було встановлено, що дані облікові документи мають такі ознаки підробки, а саме: підпис надрукований, печатка знаходиться під текстом, відсутній штріх-код, після чого було викликано СОГ. З урахуванням того, що вищевказані виявлені та вилучені документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, 17.12.2023 року дізнавачем винесено постанову про визнання зазначених вище вилучених документів речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Беручи до уваги вищевикладене, з метою недопущення зміни, псування, знищення, відчуження вищевказаних вилучених документів, які мають значення речових доказів, задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження.

ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо накладання решту на зазначені в клопотанні документи, посилаючись на те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідку ВЛК №2680 від 05.07.2023 року він отримав легально, про що надав відповідні документи.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явилися, від дізнавача надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

З п.4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України вбачається, що дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Кримінальне правопорушення відповідно до ч.4 ст.358 КК України, полягає у використанні завідомо підробленого документа.

Однак, відповідно до копії листа від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.12.2023 року за вих. №7/4734 встановлено, що ОСОБА_3 дійсно перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, відповідно до листа, встановлено, що ОСОБА_3 проходив медичний огляд та військово лікарську комісію, був визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку за гр. ІІ ст. 53-А, наказу МОУ №402/2008, про що засвідчує довідка, яка видана ОСОБА_3 .. Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідка військово лікарської комісії від 05.07.2023 року видавались.

Будь-яких належних та допустимих доказів підробки зазначеного документу, які б спростовували наявну інформацію, та підтверджували наявність обґрунтованої підозри, стороною обвинувачення суду не надано.

В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшого дізнавача СД Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21.12.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1