Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/382/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2023 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кзил-Жар Таранівського району Кустанайської області (Казахстан), громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, працюючого столяром у виробничо-структурному підрозділі «Знам`янське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» АТ «Українська залізниця» , вдівця, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, не маючого утриманців, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА ГАРАНТ» на користь ОСОБА_7 витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 45294 грн. 00 коп.

Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА ГАРАНТ» на користь ОСОБА_7 моральну шкоду заподіяну смертю потерпілого в розмірі 60000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 528000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 понесені процесуальні витрати, а саме витрати на правову допомогу, в сумі 10000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави понесені процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 12650 грн. 68 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3, перед початком керування автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, не перевірив належним чином і не забезпечив технічно - справний стан і комплектність гальмівної системи транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим допустив порушення вимог п.п.31.1, 31.4 та 31.4.1 (в) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п.31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації; п.31.4 Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу), розпочав експлуатацію вищезазначеного технічно-несправного автомобіля, на якому, згідно висновку №57-ІТ від 21.01.2021 судової інженерно-транспортної (авто технічної експертизи технічного стану транспортного засобу), гальмівна система, у зв`язку з наявністю повітря в приводі заднього лівого колеса, знаходилась в несправному але працездатному стані, який виник до ДТП та міг привести до втрати гальмівних властивостей транспортного засобу, до небажаного і значного збільшення гальмового шляху, зміни траєкторії руху транспортного засобу під час його гальмування.

Не зважаючи на викладене, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 07.10 год. здійснював рух по вул.Партизанській у м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області зі сторони смт Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області в напрямку вул.Грушевського, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України, згідно яких: п.1,5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху під час руху у вказаному напрямку, проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

Так, ОСОБА_9 порушуючи вимоги п.п.12.1, 12.2 ПДР України (п.12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), рухаючись в населеному пункті зі швидкістю близько 50 км/год. перевищив допустиму та безпечну швидкість руху по умовам видимості меж проїзної частини (не більше 35-36 км/год. згідно висновку №3113/3114/21-27 від 04.08.2021 судової інженерно-транспортної авто технічної експертизи) в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювались темною порою доби та інтенсивним рухом зустрічних транспортних засобів на вказаному відрізку проїзної частини, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та напрямок.

Під час подальшого руху на вказаному автомобілі у зазначеному напрямку, ОСОБА_9 , у порушення вимог п.19.3 ПДР України (п.19.3 У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення), під час зближення та подальшого зустрічного роз`їзду з трьома автомобілями (марки та реєстраційні номера, яких не встановлено), світло фар яких поступово погіршувало видимість проїзної частини по напрямку його руху, не вжив заходів до зниження швидкості до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом.

Свідоме перевищення ОСОБА_9 допустимої швидкості руху по умовам загальної видимості проїзної частини, що впливає на зупинний шлях автомобіля, призвело до того, що останній позбавив себе можливості своєчасно виявити на проїздній частині велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався біля краю проїзної частини в попутному напрямку та якого при русі з допустимою швидкістю, він мав об`єктивну можливість завчасно виявити та відповідно до вимог п.12.3 ПДР України (п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) своєчасно застосувати міри екстреного гальмування і тим самим мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста.

Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_9 , та порушення ним вимог п.п.31.1, 31.4 та 31.4.1 (в), 1.5, 2.3 (б) і (д), 12.1, 12.2, 12.3, та 19.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом здійснення на відстані 446, 83 м. до стели АЗС «WOG», розташованої за адресою: вул. Партизанська, 70 м. Знам`янка, наїзду на велосипедиста ОСОБА_10 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №140 від 11.01.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок: відкрита черепно-мозкова травма, під оболонкові крововиливи головного мозку, перелому кісток основи та склепіння черепу, рвано-забійна рана тім`яно-скроневої ділянки голови, численні переломи ребер, розриви легенів з внутрішньо-плевральним крововиливом, перелом хребта з пошкодженням спинного мозку, відкритий перелом хребта з пошкодженням спинного мозку, відкритий перелом лівої гомілки, закритий перелом правого передпліччя, садна, забійні рани голови, тулуба, кінцівок, які в сукупності мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть останнього знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

В своїй апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання та цивільного позову. Призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробовуванням на 3 роки та зменшити розмір стягнутої на користь ОСОБА_7 моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 характеризується позитивно, раніше не судимий, є пенсіонером за віком, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, вдівець за сімейним станом, за висновком органу пробації має низький ступінь суспільної небезпеки, його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства. За відсутності доведеної доказами суб`єктивної та об`єктивної сторін інкримінованого ОСОБА_9 діяння та його обґрунтованих сумнівах у доведеності його вини, обвинувачений мав повне право визнавати себе винним лише частково, і це не було його намаганням уникнути кримінальної відповідальності, тому висновок суду першої інстанції про відсутність його щирого каяття як підставу для призначення реального покарання, виглядає взагалі невмотивованим та безпідставним. Згідно з ч. 2, 3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. У випадку ОСОБА_9 призначення йому реального покарання може призвести до непоправних наслідків, а призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України дасть можливість працювати та відшкодовувати потерпілій завдану шкоду, і це також має бути враховано судом. Крім того вказує, що виходячи з засад розумності та справедливості та враховуючи грубу необережність самого ОСОБА_10 , який керував велосипедом з порушенням п. 6.2, 11.14 ПДР України, розмір моральної шкоди, присудженої потерпілій ОСОБА_7 має бути зменшений.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вдівець, однак фактично в скоєному не розкаявся. Згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_9 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Разом із тим, суд при цьому дійшов правильного висновку, що висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органу пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кожному кримінальному провадженні така інформація повинна враховуватися з іншими обставинами, які досліджуються в повному обсязі.

Врахував відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому суд дійшов правильного висновку, що своїм відношенням до вини ОСОБА_9 не довів щирого каяття тому і не визнав таку обставину, як пом`якшуючу. Та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі санкції статті кримінального закону строком на 4 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, без застосування ст. 69, 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Враховуючи викладене доводи захисника стосовно неврахування судом першої інстанції особи обвинуваченого всіх пом`якшуючих обставин покарання та призначення надто суворого покарання, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження та викладеним у вироку суду першої інстанції.

На переконання колегії суддів підстави для застосування положень ст.69, 75 КК України пом`якшення покарання та призначення покарання з випробуванням з іспитовим строком відсутні.

При цьому, колегія суддів також враховує, позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на залишення вироку суду першої інстанції без зміни, та на призначенні обвинуваченому покарання лише у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. При цьому зазначила, що останній вину не визнав, щиро не покаявся, їй завдану в результаті скоєння злочину моральну та матеріальну шкоду взагалі не відшкодував.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки суд першої інстанції з дотриманням положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, правильно встановив, що потерпілій була завдана моральна шкода, яка виразилась в моральних, душевних стражданнях з приводу втрати нею чоловіка. Та враховуючи принципи розумності та справедливості щодо стягнення шкоди, дійшов до правильного висновку про необхідність стягнути із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 завдану в результаті вчинення кримінального правопорушення моральну шкоду в розмірі 528 000 грн., що на переконання колегії суддів в даному випадку є достатнім, розумним та справедливим. Враховуючи викладене підстав для зменшення розміру суми у відшкодування завданої моральної шкоди на корить потерпілої, колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування або зміни по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому подана апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)