Дата документу 30.10.2023 Справа № 332/2165/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/2165/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/811/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 30 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куйбишев, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

22 червня 2022 року, приблизно о 20-30 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з останнім, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс потерпілому не менше вісімнадцяти ударів кулаками обох рук в область обличчя, голови, шиї та тулуба, чим спричинив останньому, згідно висновку експерта № 3503 від 24.06.2022 року, тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, шиї та тулубу з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року:

ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання з 23.06.2022 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29.06.2022 року на речові докази, вилучені під час огляду місця події, скасовано.

Доля речових доказів вирішена на підставі ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним. Просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в діях ОСОБА_7 наявна необхідна оборона. Зазначає, що ні органи досудового розслідування, ні суд не звернули уваги на покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та самого ОСОБА_7 , які вказували, що ОСОБА_12 побили, як він їм казав, малолітні особи за два дні до його смерті.

Вказує, що діяння, яке скоїв ОСОБА_7 , і наслідки, які вказані в експертизах № 3503 від 04.08.2022 року та № 1399/к від 14.09.2022 року, не мають причинного зв`язку. Так, ОСОБА_7 в своїх показах зазначав, що він наніс 5 ударів потерпілому ОСОБА_13 , з них 3 удари в стані необхідної оборони. Доказів нанесення обвинуваченим ще 13 ударів потерпілому стороною обвинувачення не надано. Ні свідок ОСОБА_11 , ні свідок ОСОБА_14 не вказували на спричинення тілесних ушкоджень, тим більше в кількості 18 ударів руками ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_11 зазначала, що ОСОБА_7 наніс два удари по обличчю ОСОБА_15 .

Зазначає, що висновки експертизи № 1256/к від 31.08.2022 року не підтверджують, а спростовують наслідки скоєного злочину і спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 обвинуваченим ОСОБА_7 . Згідно висновку експерта № 3503 від 04.08.2022 року утворення тілесних ушкоджень невідомого чоловіка 60-65 років при нанесенні ударів руками та взутими ногами не виключається. Відповідно до кількості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_16 вони утворилися від нанесення ударів руками та взутими ногами. Таким чином, висновки експертиз протирічать матеріалам провадження. Відмова від висновків експертиз № 3503 від 04.08.2022 року та № 1399/к від 14.09.2022 року повинна бути вмотивована, тому відмова від даних експертиз означає відсутність висновків експертиз, у зв`язку з чим необхідно провести повторну експертизу.

Також вказує, що не встановлено від чого настала смерть потерпілого. Так, згідно експертизи № 1399/к від 14.09.2022 року встановлено, що смерть від шоку виключається. За висновком експерта № 3503 від 04.08.2022 року з часу настання смерті до початку експертизи трупу пройшло близько 1,5-2 доби, що не узгоджується з встановленими обставинами справи, оскільки з цього випливає, що на момент перебування ОСОБА_16 у гостях у ОСОБА_7 він вже був мертвий.

Суд необґрунтовано відхилив клопотання сторони захисту про проведення судово-медичної експертизи для встановлення причини смерті, про виклик в судове засідання експертів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 для дачі пояснень за висновками експертиз №№ 1399/к, 3503 та 1256/к. Більш того, клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи суд взагалі не розглянув.

Суд не усунув протиріччя під час розгляду провадження щодо дати смерті ОСОБА_16 , оскільки державний обвинувач вказував, що потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на площадці, а згідно висновку експерта потерпілий вже був мертвим 22.06.2022 року о 09-00 годині, тобто ще до дня народження.

Таким чином, вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона злочину (відсутній причинний зв`язок), відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України. В діях обвинуваченого відсутній мотив злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що за висновком експерта неможливо встановити причину і час смерті потерпілого. Потерпілого побили до того, як він прийшов на день народження до обвинуваченого. Вважав, що вина ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину не доведена.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Пояснив, що він є майстром спорту, тренував десант, але йому не потрібно було вбивати потерпілого. Зазначив про відсутність у нього захворювань психіатричного характеру, він є психічно здоровим та не потребує подібних експертиз. Просив його виправдати або направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги захисника, зазначивши про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_19 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням думки учасників провадження, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілого, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілого ОСОБА_19 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальних засад змагальності і диспозитивності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, виклав у вироку мотиви своїх висновків.

При цьому, суд першої інстанції навів всі обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням аргументування власних висновків.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , надаючи пояснення стосовно висунутого обвинувачення, вказав про невизнання провини.

Щодо обставин події обвинувачений пояснив, що 22 червня 2022 року у нього був день народження та він разом з ОСОБА_11 в денний час вжили пляшку горілки об`ємом 0,5 л та 1 л пива. Приблизно після 18-00 години він пішов з квартири до знайомої за спиртними напоями, придбав 1 літр горілки. По дорозі додому зустрів ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_21 » та чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , яких він запросив до себе в гості. Прийшовши додому, вони разом з ОСОБА_11 почали святкувати день народження, вживати спиртне, спілкуватися. Під час спілкування ОСОБА_12 дізнався від нього, що раніше він працював у Самарському ОМОНі, очолював Запорізьку федерацію з рукопашного бою, тренував правоохоронні органи, спецназівців. Леоніда ця новина здивувала з приводу того, що «він бухає з ментом». Приблизно через годину ОСОБА_22 пішов з квартири, а ОСОБА_23 пішла прийняти душ. Після ОСОБА_23 в душ пішов і він, а коли повернувся до кімнати, то побачив, що ОСОБА_12 залицяється до ОСОБА_23 . Він підняв ОСОБА_12 з дивана за комір та наніс два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_12 , розбив йому ніс до крові. Останній від ударів впав на підлогу біля дивану. Він вигнав ОСОБА_23 на кухню та почав підіймати ОСОБА_12 , вимагав його піти геть. Після цього, він пішов мити руки від крові ОСОБА_12 . Повернувшись до кімнати та закривши двері, він побачив, що ОСОБА_12 тримав в правій руці ніж, який взяв зі столу, та намагався ним хаотичними рухами нанести удар, при цьому, кричав, що поріже. Він відштовхнув ОСОБА_12 у бік, тим самим вони помінялися місцями, ОСОБА_12 стояв спиною до дверей кімнати та почав наносити удар ножем зверху вниз в його бік. Він спіймав у повітрі руку ОСОБА_12 з ножем та наніс удар кулаком правої руки по обличчю останнього. Від удару ОСОБА_12 уперся у двері та продовжив намагатись вдарити його ножем в область грудної клітини. Він відійшов у бік та блоком вибив ніж з рук ОСОБА_12 , ніж впав на диван. Він наніс боковий удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_12 , від якого останнього розвернуло та він впав у отвір дверей. Він забрав ніж та відніс його на кухню, повідомивши ОСОБА_23 про події, що відбулись. Повернувшись з ОСОБА_23 до кімнати, вони продовжили вживати спиртні напої. ОСОБА_12 лежав праворуч від кімнатних дверей, намагався піднятись, щось буркотів собі під ніс, нецензурно лаявся. Лариса принесла воду та вони вмили обличчя ОСОБА_12 , намагались підняти останнього та випроводити з квартири, однак ОСОБА_12 чинив опір, хапався за двері, не хотів покидати квартиру, відмовився від виклику швидкої допомоги. Оскільки він з ОСОБА_23 не зміг підняти ОСОБА_12 , вирішили залишити останнього до ранку на підлозі та продовжили вживати спиртні напої. ОСОБА_12 перестав лаятись та, нібито, заснув. Він також ліг спати з ОСОБА_23 . Чув як вночі ОСОБА_23 вставала у туалет та перечипалась через ОСОБА_12 , з яким з цього приводу сварилась. Приблизно о 4 ранку він прокинувся та пішов до сараю до ОСОБА_24 , щоб той забрав до себе ОСОБА_12 . Зустрівшись з ОСОБА_25 , який йшов до нього з метою «похмелитись», він розповів про те, що трапилось. Прийшли додому з ОСОБА_25 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 «похмелились». ОСОБА_12 продовжував сидіти на підлозі без рухів, голова була опущена, очі закриті. Разом з ОСОБА_25 вони винесли з квартири ОСОБА_12 , ноги якого чіплялись за поріг, спустили його зі сходів та поклали на спину на майданчику між поверхами у під`їзді. У подальшому, він попросив ОСОБА_24 викинути на смітник килим, що був у крові ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_22 пішов, ОСОБА_23 також через деякий час пішла з квартири. Йому стало погано, його вирвало та він почав мити підлогу в квартирі, після чого приїхали працівники поліції.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту від 25.07.2022 року за його участю, в ході якого ОСОБА_7 на місці вчинення злочину розповів та продемонстрував свою версію нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 22.06.2022 року (т. 2 а.п. 88-96).

Не дивлячись на невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина повністю підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених та проаналізованих судом першої інстанції доказів.

З цього приводу судова колегія звертає увагу, що правильність наведених у вироку доказів сторона захисту не спростовує.

Так, допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_26 пояснила, що 22 червня 2022 року вона перебувала в гостях у ОСОБА_27 , де зранку святкували його день народження, вживали спиртні напої. ОСОБА_28 вийшов з квартири за спиртними напоями та повернувся приблизно о 18-19 годині разом з ОСОБА_29 на прізвисько « ОСОБА_21 » та ОСОБА_12 , якого до цього вона не знала. Вчотирьох продовжили святкувати. Через деякий час ОСОБА_22 пішов з квартири. Коли ОСОБА_28 відійшов з кімнати, вона та ОСОБА_12 продовжили спілкуватись. Повернувшись, ОСОБА_28 приревнував її до ОСОБА_12 та штовхнув його. В цей час вона вийшла на кухню помити посуд. Чула, що між чоловіками відбувався конфлікт. Приблизно через 2-3 хвилини до кухні зайшов ОСОБА_30 з ножем, який кинув у раковину, при цьому висловлював невдоволення поведінкою потерпілого, якого покликав у гості, а той з ножем. Після цього, вони повернулись до кімнати, ще випили з ОСОБА_12 та близько о 21-00 годині лягли відпочивати, а ОСОБА_12 лежав на порозі між кімнатою та коридором. У ОСОБА_12 був розбитий ніс та текла кров. ОСОБА_28 намагався випровадити ОСОБА_12 з квартири, але той не міг йти, оскільки був сильно п`яний. Вона декілька разів вночі прокидалась та ходила до туалету, ОСОБА_12 лежав на порозі підлоги, лаявся. Вранці ОСОБА_31 пішов за ОСОБА_29 , щоб він забрав свого друга ОСОБА_12 . Вони прийшли, випили спиртні напої та винесли ОСОБА_12 з квартири. Крім того, на прохання ОСОБА_27 , ОСОБА_22 викинув килим, що лежав в кімнаті, та на якому була кров ОСОБА_12 . Коли вона виходила з квартири ОСОБА_27 , то бачила у коридорі під`їзду ОСОБА_12 , який непритомний лежав на спині та у нього стирчала рука.

Свідок зазначила, що на обличчі ОСОБА_12 , коли вона його вперше побачила, був синець та під час бесіди ОСОБА_12 скаржився, що його напередодні побили малолітні особи на вулиці.

Також свідок пояснила, що 23.06.2022 року, коли вона ще була у стані алкогольного сп`яніння, її допитував слідчий та проводив з нею слідчий експеримент на місці вчинення злочину. Вона не пам`ятає що тоді пояснювала, оскільки була у стані сп`яніння, крім того, слідчий на неї психологічно тиснув, за те, що вона постає на сторону ОСОБА_7 .

Наведені свідком ОСОБА_26 дані, які підтверджуються відомостями з відеофіксації слідчого експерименту за участю ОСОБА_26 щодо обставин його проведення стали підставою для визнання судом першої інстанції протоколу цієї слідчої дії недопустимим доказом, що не оспорюється сторонами.

За показаннями свідка ОСОБА_32 в минулому році, точної дати не пам`ятає, в ранковий час, до нього прийшов ОСОБА_28 та попросив винести з квартири килим. Вони разом прийшли до квартири ОСОБА_27 , де він забрав килим та викинув на смітник, за що від ОСОБА_27 отримав 10 грн. Чи був він напередодні у ОСОБА_27 у гостях та вживав спиртне, не пам`ятає. Коли він виносив килим з квартири ОСОБА_27 , то бачив в коридорі під`їзду ОСОБА_12 , який лежав на спині на підлозі. Він подумав, що ОСОБА_12 у стані сп`яніння відпочиває, оскільки останній зловживав спиртними напоями. Чи мав ОСОБА_12 видимі тілесні ушкодження, він не пам`ятає.

Доводи захисника про те, що суд не звернув уваги на покази свідків та самого обвинуваченого, які вказували, що, зі слів ОСОБА_12 , його побили за два дні малолітні особи, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на зміст показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_32 , які взагалі не зазначали про вказану обставину, а пояснення свідка ОСОБА_26 про те, що вона бачила синець у ОСОБА_9 та останній скаржився, що його напередодні побили малолітні особи на вулиці, не спростовують висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, з огляду на зафіксовані кількість та локалізацію ударів, виявлених у потерпілого, об`єм яких вочевидь є значно більшим від вказаного свідком одного синця на обличчі потерпілого.

До того ж, сам обвинувачений під час допиту в суді першої інстанції не заперечував факту нанесення ударів потерпілому.

При цьому як свідок ОСОБА_26 , так і обвинувачений вказують, що після побиття ОСОБА_7 потерпілого, останній не підводився та залишився у житлі у лежачому стані з подальшим перенесенням вранці тіла обвинуваченим та ОСОБА_33 до коридору загального користування.

За змістом пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_26 останні не вказували на демонстрацію потерпілим вранці ознак життя.

Отже, сукупність наведених вище обставин, з урахуванням критерію «поза розумним сумнівом», переконує у відсутності даних, які б вказували на спричинення зафіксованих на тілі потерпілого тілесних ушкоджень іншими особами.

Протоколом огляду місця події від 23.06.2022 року з фототаблицею та відеозаписом до нього засвідчується проведення огляду приміщення коридору загального користування в будинку АДРЕСА_3 , а також квартири АДРЕСА_4 у цьому ж будинку (за заявою ОСОБА_7 про надання згоди на проведення огляду його квартири (т. 1 а.п. 120)), під час якого виявлено труп невстановленої особи чоловічої статі з ознаками насильницької смерті. Під час огляду місця події виявлені та вилучені: мікрооб`єкти з кистей рук трупа, змиви нашарування речовини бурого кольору та контроль до них, мобільний телефон «Нокіа», вирізи з килиму, підлоги, простирадла, ліжка з речовинами бурого кольору, взуттєві стельки, керамічну чашку, ганчірку, футболку, віник, праску, пару капців, шорти, вологу ганчірку, пластикову пляшку з прозорою рідиною з характерним запахом алкоголю (1. 1 а.п. 121-153).

За протоколом огляду місця події від 23.06.2022 року з фототаблицею та відеозаписом до нього оглянуто ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_5 , на якій перебуває металевий сміттєвий бак, всередині якого виявлено килим червоно-чорного кольору з орнаментом та нашаруванням рідини бурого кольору (т. 1 а.п. 160-174).

Згідно протоколу огляду трупу від 24.06.2022 року оглянуто труп невідомої особи чоловічої статі (т. 1 а.п. 180-184).

Відповідно до висновку експерта № 3503 від 04.08.2022 року смерть невідомого чоловіка настала від поєднаної тупої травми голови, шиї та тулубу з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку.

При судово-медичній експертизі трупу виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-лицева травма: субарахноїдальні крововиливи на конвекситальній поверхні правої тім`яної частки, на конвекситальній поверхні лівої лобної частки, на базальній поверхні лівої скронево-потиличної ділянки, на передній поверхні лівої частки мозочка, закриті багатоуламчасті переломи обох кісток носу, закритий повний поперечний перелом лівого вінцевого відростка нижньої щелепи; крововиливи в м`які тканини, рани, ділянки травматичних набряків, синці та садна на голові, рани слизової оболонки верхньої та нижньої губи; закрита тупа травма шиї: закритий повний поперечний перелом лівого великого рога, в середній третині, та правого великого рога, на межі середньої та дистальної третини: крововиливи у м`які тканини, синець та садно на шиї; закрита тупа травма грудної клітки: повні переперчені переломи 2-5 ребер справа по середньо-ключичній лінії, 6-11 ребер справа від передньої до задньої пахвових ліній, 12 ребро справа по лопатковій лінії, 2-6 ребер зліва по середньо-ключичній лінії; 2-3 ребер зліва по середній пахвовій лінії, 7-8 ребер зліва по лопатковій лінії, 7-11 ребер зліва від передньої до середньої пахвових ліній, 9-12 ребер зліва від задньої пахвової до лопаткової ліній, лінійні розриви пристінкової плеври справа та зліва; множинні забої тканини обох легень; крововиливи у м`які тканини та синці на грудній клітці; закрита тупа травма черевної порожнини: множинні підкапсульні розриви тканини лівої частки печінки, підкапсульна гематома лівої частки печінки (20 мл), множинні крововиливи у брижі тонкого та товстого кишечнику; синець бічної поверхні тазу та живота; синці на обох верхніх та лівій нижній кінцівці, садна на правій верхній та лівій нижній кінцівці.

Поєднана тупа травма голови, шиї та тулубу з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Тілесні ушкодження у невідомого чоловіка утворилися за наступними механізмами: закрита черепно-лицева травма, враховуючи морфологічні характеристики ушкоджень шкірних покривів голови, переломи лицевого черепу, крововиливів в м`які тканини та під оболонки головного мозку, утворилася в результаті сукупності не менш ніж 15 ударних травматичних впливів твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились, які прийшлись у лобну, потиличну, обидві скроневі та обидві тім`яні ділянки голови та ділянки обличчя; закрита тупа травма шиї, враховуючи морфологічні характеристики ушкоджень шкірних покривів шиї, переломи обох великих рогів під`язикової кістки, які утворилися за розгинальним механізмом, крововилив у м`які тканини шиї, утворилася в результаті сукупності не менше 3 ударних травматичних впливів твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились; повні переперчені переломи 2-5 ребер справа по середньо-ключичній лінії, 2-6 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 2-3 ребер зліва по середній пахвовій лінії, з ознаками стиснення на внутрішніх поверхнях та розтягнення на зовнішніх поверхнях, є конструкційними, тобто утворилися на віддаленні від місця дії тупих предметів, можливо, при деформації грудної клітки; 6-11 ребер справа від передньої до задньої пахвових ліній, 12 ребро справа по лопатковій лінії, 7-8 ребер зліва по лопатковій лінії, 7-11 ребер зліва від передньої до середньої пахвових ліній, 9-12 ребер зліва від задньої пахвової до лопаткової ліній, з ознаками стиснення на зовнішніх поверхнях та розтягнення на внутрішніх поверхнях є локальними, тобто утворилися в місцях дії тупих предметів; крововиливи в м`які тканини, рани та синці, утворилися від локальної дії твердих тупих предметів, садна утворилися від дії твердих тупих предметів по дотичній.

Всі ушкодження у невідомого чоловіка утворилися зажиттєво, незадовго до настання смерті.

За життя невідомий чоловік піддавався хронічній екзогенній (алкогольній) інтоксикації, на момент смерті був у стані алкогольного сп`яніння, а у таких осіб характер та вираженість посттравматичної реакції може істотно відрізнятися від реальної давності заподіяння ушкоджень, як прискорюватися, що рідше, так і сповільнюватися, що частіше.

Утворення тілесних ушкоджень у невідомого чоловіка при нанесенні ударів руками та обутими ногами не виключається.

Тілесні ушкодження у невідомого чоловіка утворилися у короткий проміжок часу, тому визначити їх послідовність не представляється можливим.

При експертизі трупу виявлені синці на тильних поверхнях обох кистей рук, що може свідчити, що невідомий чоловік захищався від нападника.

Положення та взаєморозташування невідомого чоловіка та нападника в момент заподіяння ушкоджень могло бути різним і змінюватися з дотриманням єдиної умови ушкоджені ділянки повинні були бути доступними для нанесення ушкоджень.

Посмертних ушкоджень на тілі невідомого чоловіка не виявлено.

Ознак переміщення трупу після настання смерті - не виявлено.

В крові та сечі трупу виявлений етиловий спирт у концентрації: в крові 3,8 проміле, в сечі 3,7 проміле, яке при житті викликає тяжке алкогольне сп`яніння.

З часу настання смерті до початку експертизи трупу (24.06.2022 року) пройшло близько 1,5-2 доби (т. 1 а.п. 207-215).

Протоколом пред`явлення трупу для впізнання за фотознімками від 09.08.2022 року засвідчується факт впізнання ОСОБА_19 трупу свого батька ОСОБА_9 за характерними рисами обличчя (т. 1 а.п. 187-188).

Висновком експерта № 1399/к від 14.09.2022 року встановлено, що травматичні впливи, механізм яких зафіксований під час слідчого експерименту, які супроводжувалися виникненням тілесних ушкоджень в ділянці голови, вплинули на загальне ускладнення отриманої постраждалим травми у вигляді травматичного шоку, який знаходиться у прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 . Механізм утворення інших тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , ОСОБА_7 не вказує. Темп розвитку шоку є досить індивідуальним та залежить не лише від тяжкості отриманої травми, а й від загального стану організму (наявності хронічних захворювань). При експертизі трупа були виявлені морфологічні ознаки аденокарциноми печінки з вогнищами некрозу, енцефалопатії, кардіоміопатії, нефросклерозу, а також фактори, що змінюють звичайне сприйняття больових подразників у постраждалого був виявлений етиловий алкоголь у крові у концентрації 3,8 проміле, що цілком могло супроводжуватися певним знеболювальним ефектом.

Зважаючи на вищевикладене, слід вважати, що з моменту травмування до розвитку летального травматичного шоку у постраждалого пройшов період часу від години до кількох годин (т. 1, а.п. 231-245).

З висновку експерта № 1256/к від 31.08.2022 року вбачається, що за даними протоколу проведення 25.07.2022 року слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та згідно наданого відеофайлу «00009» зазначено, що тілесні ушкодження були спричинені шляхом нанесення п`яти ударів рукою в ділянки обличчя. Враховуючи невідповідність за локалізацією та кількісними характеристиками, виключається можливість утворення виявленого комплексу тілесних ушкоджень, встановлених при дослідженні трупа невстановленого чоловіка (в подальшому, впізнаному як ОСОБА_9 ) при обставинах і умовах, зазначених на наданому відеозаписі та в наданому протоколі (т. 1 а.п. 216-230).

Згідно висновку експерта № 1992 від 11.07.2022 року в марлевих тампонах зі змивами з підлоги, сходинок, кистей трупу, фрагментах тканини, килиму, трикотажі, вінику, майці, парі гумових капців встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від трупу (т. 2 а.п. 47-54).

За висновками експертів № 1993 від 12.07.2022 року, № 2038 від 15.07.2022 року та № 2091 від 25.07.2022 року на одязі трупу, на килимі та на прасці відповідно встановлена наявність крові людини, походження якої не виключається від трупу (т. 2 а.п. 55-60, 61-64, 74-77)

Наведені докази у своєму логічному зв`язку вказують на доведення провини ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України при обставинах, встановлених судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.2022 року за участю свідка ОСОБА_26 , оскільки вказана слідча дія проведена з грубим порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, а саме ст. 240 КПК України.

Зокрема, свідок ОСОБА_26 під час слідчого експерименту перебувала у стані алкогольного сп`яніння, слідчий на підвищених тонах ставив навідні запитання свідкові, тобто запитання, у формулюванні яких містилась відповідь, вголос робив при свідкові висновки від отриманих відповідей. Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводився слідчим в житлі ОСОБА_7 без його добровільної згоди особи та без відповідної ухвали слідчого судді.

Доводи захисника про відсутність доказів на підтвердження кількості нанесення ударів обвинуваченим потерпілому спростовуються висновком експерта № 3503 від 04.08.2022 року, яким встановлено, що закрита черепно-лицева травма у потерпілого ОСОБА_9 утворилася в результаті сукупності не менш ніж 15 ударних травматичних впливів твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею, а закрита тупа травма шиї в результаті сукупності не менше 3 ударних травматичних впливів твердими тупими предметами, з обмеженою травмуючою поверхнею.

Твердження захисника про те, що свідок ОСОБА_26 зазначала, що ОСОБА_7 наніс два удари по обличчю потерпілому, а свідок ОСОБА_34 взагалі не вказував на спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, є непереконливими з огляду на ту обставину, що за показаннями свідка ОСОБА_26 вона була очевидцем лише початкової стадії конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, оскільки далі залишила кімнату, а свідок ОСОБА_34 взагалі був відсутній у квартирі в момент скоєння ОСОБА_7 злочину, оскільки свідок пішов з квартири раніше.

Довод захисника про те, що висновок експерта № 1256/к від 31.08.2022 року спростовує наслідки скоєного злочину і спричинених тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 , є надуманими, оскільки у вказаному висновку зазначено, що з урахуванням невідповідності за локалізацією та кількісними характеристиками, виключається можливість утворення виявленого комплексу тілесних ушкоджень, встановлених при дослідженні трупа, при обставинах і умовах, зазначених у протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 25.07.2022 року з відеозаписом до нього.

У зв`язку з чим, твердження захисника стосовно того, що висновки експертиз протирічать матеріалам провадження є хибними.

Щодо доводу апелянта про не встановлення причини смерті потерпілого, судова колегія зазначає, що причина смерті ОСОБА_9 встановлена висновком експерта № 3503 від 04.08.2022 року, відповідно до якого смерть настала від поєднаної тупої травми голови, шиї та тулубу з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку, а також висновком експерта № 1399/к від 14.09.2022 року, за змістом якого травматичні впливи, які супроводжувалися виникненням тілесних ушкоджень в ділянці голови, вплинули на загальне ускладнення отриманої постраждалим травми у вигляді травматичного шоку, який знаходиться у прямому, закономірному, причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_9 .

Таким чином, твердження захисника, що експертизою № 1399/к від 14.09.2022 року зроблено висновок про те, що смерть від шоку виключається, є надуманими.

Стосовно посилання апелянта на наявність протиріч щодо часу настання смерті ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає, що відповідно до висновку експерта № 3503 від 04.08.2022 року з часу настання смерті до початку експертизи трупу (24.06.2022 року) пройшло близько 1,5-2 доби, що узгоджується з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, зокрема, щодо часу скоєння ОСОБА_7 злочину, а саме, 22.06.2022 року приблизно о 20 год. 30 хв.

Крім того, судова колегія звертає увагу на висновок експерта № 1399/к від 14.09.2022 року, яким встановлено, що темп розвитку шоку є досить індивідуальним та залежить не лише від тяжкості отриманої травми, а й від загального стану організму (наявності хронічних захворювань). При експертизі трупа були виявлені морфологічні ознаки аденокарциноми печінки з вогнищами некрозу, енцефалопатії, кардіоміопатії, нефросклерозу, а також фактори, що змінюють звичайне сприйняття больових подразників у постраждалого був виявлений етиловий алкоголь у крові у концентрації 3,8 проміле, що цілком могло супроводжуватися певним знеболювальним ефектом. Отже, за викладених обставин, з моменту травмування до розвитку летального травматичного шоку у постраждалого пройшов період часу від години до кількох годин.

Твердження захисника про те, що суд необґрунтовано відхилив клопотання сторони захисту про виклик експертів для дачі пояснень за висновками експертиз, колегія суддів вважає неприйнятними, виходячи з наступного.

Як вбачається із звукозапису судового засідання від 05.01.2023 року, під час судового засідання місцевий суд обґрунтовано ухвалив залишити без задоволення відповідне клопотання захисника з огляду на те, що законодавством чітко вказано, що суд не може допитати в якості свідка експерта для роз`яснення наданих ним висновків, ця заборона прямо регламентована п. 11 ч. 2 ст. 65 КПК України.

Крім того, згідно звукозапису судового засідання від 21.02.2023 року районний суд також обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик експертів для надання пояснень, оскільки суд не знайшов його належним чином обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні клопотання щодо проведення судово-медичної експертизи для встановлення причини смерті потерпілого, місцевий суд також належним чином вмотивував своє рішення, вказавши про неналежне його обґрунтування та некоректність заданих питань перед експертом.

За наявності висновку експерта про причини смерті потерпілого ОСОБА_9 , відсутності підстав для повторного проведення судово-медичної експертизи, зокрема задля встановлення причини смерті потерпілого, судова колегія не вбачає неповноти судового розгляду.

Надаючи відповідь на довод захисника щодо не розгляду судом першої інстанції його клопотання про проведення судової психіатричної експертизи ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 509 КПК України чітко визначені обставини для призначення психіатричної експертизи. Між тим, матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б давали суду підстави для призначення відповідної експертизи.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 також висловив заперечення щодо наявності у нього захворювань психіатричного характеру, зазначивши, що він працював, є психічно здоровою людиною та не потребує проведення подібної експертизи.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони, є неспроможними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Таким чином, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оброни, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Судова колегія звертає увагу, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин подій, які мали місце 22.06.2022 року, у сукупності з іншими дослідженими доказами, є алогічними та такими, що не відображають реальність подій, які відбулись.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_7 запросив до себе додому двох безхатьків ОСОБА_32 та ОСОБА_9 , останній з яких, нібито, за версією сторони захисту, напередодні був побитий невідомими молодими особами. Коли ОСОБА_7 побачив залицяння ОСОБА_9 до ОСОБА_26 , він розлютився та наніс потерпілому декілька ударів кулаком по обличчю. Обвинувачений вказував, що бажав, щоб потерпілий пішов геть з його оселі, однак замість того, щоб випровадити ОСОБА_9 , який після нанесених обвинуваченим ударів був дезорієнтований у просторі та перебував на підлозі, ОСОБА_7 , згідно своїх же показів, пішов мити руки у ванну кімнату від крові потерпілого.

Отже, активні та агресивні дії мали місце саме з боку обвинуваченого. При цьому матеріали кримінального провадження не вказують на спричинення обвинуваченому тілесних ушкоджень.

Далі обвинувачений зазначав про те, що коли він повернувся до кімнати, побачив потерпілого з ножем в руці, який намагався спричинити йому удар.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, навіть така поведінка потерпілого, яку не можна вважати активною, тим паче з огляду на тяжку ступінь сп`яніння потерпілого (у крові виявлено 3,8 проміле алкоголю) не давала підстави ОСОБА_7 для спричинення ОСОБА_9 великої кількості тяжких тілесних ушкоджень, які він першим почав наносити під час конфлікту на грунті ревнощів.

Крім того, допитана свідок ОСОБА_26 , яка була безпосереднім очевидцем початкової стадії конфлікту, не вказувала про жодні погрози чи насильницькі дії відносно обвинуваченого зі сторони потерпілого.

Слід також відмітити, що під час допиту в суді першої інстанції, а також в ході апеляційного розгляду ОСОБА_7 зазначав, що він є майстром з рукопашного бою, має відпрацьовані навики самозахисту. Тобто, обвинувачений фізично переважав потерпілого.

Отже, фактичні обставини кримінального провадження свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого ОСОБА_9 , який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди обвинуваченому ОСОБА_7 , що, у свою чергу, могло викликати у останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

Судова колегія вважає, що застосоване ОСОБА_7 насилля явно не відповідало існуючій ситуації і не потребувало такого агресивного реагування.

Послідовність дій обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, характер і цілеспрямованість ударів, свідчать про те, що визначальним у поведінці ОСОБА_7 було не захист свого життя, а бажання і наявність умислу спричинити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Відхиляє колегія суддів й доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, звертаючись до обставин цього провадження, колегія суддів зважає на те, що за змістом висновку судово-медичної експертизи № 3503 від 04 серпня 2022 року судом першої інстанції встановлено, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала поєднана тупа травма голови, шиї та тулубу з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку. Комплекс травм має ознаки тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Всі ушкодження утворились зажиттєво, незадовго до настання смерті, у короткий проміжок часу.

Місцевий суд правильно виходив із того, що така ознака об`єктивної сторони як причинний зв`язок між діянням обвинуваченого та смертю потерпілого в цьому провадженні має місце, оскільки діяння ОСОБА_7 за своїм характером є головною умовою, без якої неможливе настання наслідку, воно передує в часі й породжує його, отже є необхідною і визначальною стосовно заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Наявні докази та встановлені обставини події переконують колегію суддів у вірності висновку місцевого суду у тому, що між діями ОСОБА_7 і смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок.

Отже, доводи сторони захисту про відсутність необхідного причинного зв`язку між діянням обвинуваченого і суспільно небезпечним наслідком у виді смерті є безпідставними.

Такі висновки апеляційного суду кореспондуються з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 07.12.2022 року (справа № 295/4942/20, провадження № 51-2349км22).

Стосовно мотиву злочину, колегія суддів зазначає, що у даному кримінальному провадженні мотивом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 став раптово виниклий конфлікт між ними, що виходить із показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_26 .

Підсумовуючи викладене, апеляційним судом встановлено, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку, і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеність його вини у вчиненні цього злочину та прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції у вироку навів переконливі мотиви, з яких підстав він не приймає до уваги показання обвинуваченого щодо його версії розвитку подій, з огляду на те, що вони спростовуються письмовими доказами, зокрема висновками експертів, які узгоджуються між собою та суперечать показанням обвинуваченого.

Перелічені у вироку докази переконують колегію суддів в правильності висновку районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за встановлених місцевим судом обставин.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суд при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та виклав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

При цьому, слід зауважити, що висловлена обвинуваченим ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду вимога про скасування вироку суду першої інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд, не містить чітко визначених підстав, передбачених ст. 415 КПК України, для нового судового розгляду, підстав для чого не встановлено і судовою колегією.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4