Справа №591/9202/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/681/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - відсторонення від посади
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_7 було відсторонено від посади,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2023 року, на задоволення клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, підозрюваного у кримінальному провадженні кримінального провадження № 0000072 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_7 було відсторонено від посади начальника 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, строком до 17 грудня 2023 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що слідчим суддею було порушено принцип територіальної юрисдикції розгляду клопотання слідчого, оскільки, як слідує з повідомленої ОСОБА_7 підозри, вчинення кримінального правопорушення відбулось за межами міста Суми на відстані 1,5 - 2 км в бік Старого села. Відповідно до Наказу ДБР від 18 липня 2018 року №80, місцезнаходження ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, що поширює, свою діяльність на Дніпропетровську, Полтавську, Сумську, Харківські області, є м. Полтава, вул. Соборності, 37, що свідчить про те, що повноважним для розгляду вказаного клопотання є Октябрський районний суд м. Полтави. Нею під час розгляду клопотання було наголошено на вказані обставини, але слідчий суддя на них уваги не звернув, при тому, що мав прийняти рішення про повернення вказаного клопотання як такого, що не підлягає розгляду у Зарічному районному суді м. Суми, однак, цього не зробив, тобто, вийшов за межі своїх повноважень та порушив ч.1 ст.9 КПК України.

При цьому, на думку апелянта, у задоволенні вказаного клопотанні слід було б відмовити у повному обсязі на підставі вимог п.5 ч.2 ст.155 КПК України, оскільки, слідчим не доведено, а судом не встановлено обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, сприяло вчиненню кримінального правопорушення, як і не доведено те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування. Крім того, зазначене в ухвалі слідчого судді про те, що ОСОБА_7 може знищити чи підробити докази, не узгоджується із зазначеним цим же слідчим суддею в ухвалі про обрання запобіжного заходу відносно останнього, що ризик, передбачений п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним.

Також, апелянт вказує і на те, що додані слідчим до клопотання докази, не підтверджують наявність обґрунтованої підозри, оскільки, як слідує з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 воно не було вручено в день його складання та погодження, а саме 18 жовтня 2023року, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_7 про його отримання.

Фактично, повідомлення про підозру від 18 жовтня 2023 року ОСОБА_7 було вручено слідчим 23 жовтня 2023року, що підтверджується відповідним підписом та записом на ньому та свідчить про те, що таке повідомлення було вручено після спливу строку його дійсності і не уповноваженою на те особою. Крім того, як слідує з Витягу з реєстру територіальної громади від 19 жовтня 2023 року, ОСОБА_9 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з чого слідує, що вказані особи разом не проживають, а тому залишення повідомлення про підозру у квартирі ОСОБА_10 не породжують для ОСОБА_7 жодних законних процесуальних наслідків. За наявності неналежного здійснення повідомлення про підозру, вважати, що ОСОБА_7 набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні підстави відсутні, а висновок слідчого судді щодо належного повідомлення про підозру, є необґрунтованим та побудованим на припущеннях.

Також, апелянт вказує і на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а саме, у прийнятті пропозиції неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та обіцянки здійснити вплив за надання такої вигоди. При цьому, слідчий суддя, вважаючи таку підозру обґрунтованою, взагалі не здійснив посилань на докази, з врахуванням яких він дійшов такого висновку. В той же час, докази, якими обґрунтовувалось клопотання, а саме протоколи негласних слідчих розшукових дій, протоколи допиту свідка, не можуть бути покладені в основу судового рішення згідно ст. 23 КПК України.

При цьому, на спростування позиції органу досудового розслідування та відсутність обґрунтованості підозри, апелянт просить дослідити під час розгляду апеляційної скарги копію рапорту ОСОБА_7 від 31 березня 2023 року, в якому він повідомив своєму керівнику про спробу ОСОБА_11 запропонувати йому неправомірну вигоду, про що були внесені відомості в ЄРДР, що підтверджується копією Витягу та листом Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 24 жовтня 2023 року, копію листа Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 24 жовтня 2023 року, яким її було повідомлено про те, що слідчий ОСОБА_12 , на якого посилався слідчий у вищезазначеному клопотанні, як на особу, на яку мав «вплинути» ОСОБА_7 , не звертався до керівництва з повідомленням про спробу впливу на нього, як на слідчого в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 .

Також, на спростування зазначеного у протоколі допиту ОСОБА_11 , в якому останній повідомив слідчому, що він познайомився зі ОСОБА_7 під час його затримання у грудні 2022року, апелянт просить дослідити у судовому засіданні копію листа Управління ДСР в Сумській області від 25 жовтня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 не приймав участі у затриманні ОСОБА_11 19 грудня 2022 року під час отримання ним неправомірної вигоди, а затримання проводилось іншими працівниками УСР в Сумській області. На підтвердження існування кримінального провадження відносно ОСОБА_11 саме за тією кваліфікацією, яка була зазначена при реєстрації кримінального провадження, апелянт просить дослідити копію листа Лебединського райсуду Сумської області від 26 жовтня 2023 року, з якого вбачається наявність у провадженні суду кримінального провадження відносно ОСОБА_11 за ч.1 ст.366 та ч. 3 ст.368 КК України, а на підтвердження відсутності будь-яких спроб незаконного впливу на прокурора у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 - дослідити копію листа Сумської обласної прокуратури від 27 жовтня 2023року, з якого слідує, що прокурор ОСОБА_13 не звертався до керівництва Сумської обласної прокуратури з приводу того, що ОСОБА_7 здійснює на нього вплив, чи пропонує неправомірну вигоду з метою перекваліфікації дій ОСОБА_11 .

Що стосується перешкоджання кримінальному провадженню, то як вказує апелянт,не підтверджено та не доведено, які саме дії ОСОБА_7 слідчий суддя оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб останній, перебуваючи на посаді, реально заважатиме здійсненню досудового розслідування, як і не доведено реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного. Крім того, як зазначає апелянт, у даному випадку всі речові докази, що маються у цьому кримінальному провадженні, знаходяться у сторони обвинувачення і доступ до них обмежено.

Тобто, на думку апелянта, фактично, будь-які докази на підтвердження встановлених слідчим суддею ризиків, відсутні, які і відсутні докази того, що ОСОБА_7 обізнаний про методи проведення оперативної роботи. Припущення слідчого судді про наявність вказаних ризиків, якщо вони не ґрунтуються на доказах, не може вважатися належною метою забезпечення кримінального провадження, і має трактуватись на користь ОСОБА_7 відповідно до ст.17 КПК України.

Крім того, як вказує апелянт, слідчий суддя взагалі не дослідив наслідки відсторонення ОСОБА_7 від посади, а ініціювання прокурором такого питання є елементом процесуального тиску на підозрюваного, який має родину двох малолітніх дітей, не має жодних інших джерел доходів, окрім заробітної плати, яку отримував за місцем роботи. Тобто, у такий спосіб, ОСОБА_7 буде позбавлений всіх фінансових джерел для існування, і не зможе, в тому числі, оплатити послуги захисника, що позбавляє його можливості отримати професійну правничу допомогу та порушує його права на захист.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення слідчого судді та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав судове рішенні законним та обґрунтованим та просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України відсторонення від посади є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо відсторонення ОСОБА_7 від посади, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві,здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000072 від 01 березня 2023 року, в якому ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України прийняття пропозиції неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

В рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий Четвертого слідчого відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві,з клопотанням про відсторонення ОСОБА_7 від посади займаної посади начальника 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в межах строку досудового розслідування, до 18 грудня 2023 року.

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді, використовуючи своє службове становище та надану йому владу, може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин вчинення злочину, а також, незаконним шляхом впливати на свідків чи перешкоджати проведенню досудового розслідування іншими способами.

Задовольняючи вказане клопотання, слідчий суддя вірно врахував те, що вчинення злочину, в якому ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, стало можливим внаслідок обіймання останнім своєї посади та виконання службових повноважень, а тому, перебуваючи на посаді він може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування та незаконними засобами впливатиме на свідків, які на даний час ще не допитані чи у інший, незаконний спосіб, перешкоджати досудовому розслідуванню.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі, як і з тим, що без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, у даному кримінальному провадженні неможливо забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування, та що саме такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_7 виправдовують потреби досудового розслідування.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим суддею було порушено принцип територіальної юрисдикції розгляду клопотання слідчого, то вони спростовуються поясненнями прокурора, наданими під час апеляційного розгляду, про те, що згідно Наказу №65 від 22 квітня 2021 року Директора ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_14 про визначення місця розташування слідчих відділів ТУ ДБР у м. Полтаві, Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сумах)знаходиться за адресою Герасима Кондратьєва, буд. 98а у м. Суми. З врахуванням того, що нормами КПК України встановлено, що клопотання розглядається за місцем знаходження органу досудового розслідування, а Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, знаходиться саме на території Зарічного району м. Суми, клопотання слідчого про відсторонення від посади слідчим суддею Зарічного районного суду м. Суми було розглянуто правомірно, без порушення територіальної підсудності.

Крім того, безпідставними є і доводи апелянта про те, що підозра, повідомлена ОСОБА_7 , є необґрунтованою, оскільки, у вказаному кримінальному провадженні, доданих до клопотання доказів достатньо для висновку про те, що така підозра є обґрунтованою, і потреби у дослідженні документів, якими, на думку апелянта, зазначені обставини спростовуються, колегія суддів, при розгляді питання законності відсторонення від посади, необхідності не вбачає.

Що стосується неналежного вручення підозри, то як вбачається з оскаржуваної ухвали, дане питання було предметом розгляду слідчого судді. При цьому, з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, було встановлено, що повідомлення про підозру було складено слідчим 18 жовтня 2023 року і в цей же день, за місцем проживання ОСОБА_7 було проведено обшук. Слідчий у судовому засіданні вказував на те, що ОСОБА_7 не з`явився для участі в обшуку, на телефонні дзвінки не відповідав і місце його перебування було невідоме. У зв`язку з зазначеним, один екземпляр повідомлення про підозру, у день його складання, був залишений дружині ОСОБА_7 , за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 , а інший - його безпосередньому керівнику. Крім того, ОСОБА_7 , особисто, було вручено повідомлення про підозру після того, як було встановлено місце його перебування.

Саме за відсутності доказів на спростовування того, що повідомлення про підозру у день його складання не було вручено ОСОБА_7 через неможливість встановлення місця його перебуванні і така підозра була вручена лише після того, як це було встановлено, колегія суддів вважає висновок слідчого судді про те, що визначений КПК України порядок вручення повідомлення про підозру, у даному випадку, слідчим було дотримано в повному обсязі,є належним чином вмотивованим та обґрунтованим.

Крім того, доводи захисника про невмотивованість висновків слідчого судді щодо можливості ОСОБА_7 вчинити дії, які перешкоджатимуть досудовому розслідуванню даного кримінального провадження, є безпідставними, враховуючи, що досудове розслідування не завершено та проведення слідчих дій триває, крім того, апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що перебуваючи на посаді та маючи значні повноваження,останній не буде впливати на свідків, з метою зміни їх показань на свою користь, при тому, що допит вказаних осіб ще не розпочався і свої показання вони не надавали.

При цьому, наявність у підозрюваного родини, двох малолітніх дітей та відсутність інших джерел доходів, окрім заробітної плати, на що вказує апелянт, не є тими беззаперечними обставинами, за яких у задоволенні клопотання слідчого необхідно було б відмовити, враховуючи, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як захід забезпечення кримінального провадження, а негативні наслідки такого відсторонення не перевищують необхідність та можливість досягнення завдань, передбачених ст.2 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відсторонення від посади - це тимчасове, вимушене не допущення особи, яка перебуває у певних службових відносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, до виконання своїх функціональних обов`язків з підстав і в порядку, передбачених КПК України. Відсторонення особи від посади носить тимчасовий характер і не є тотожним із поняттям звільнення з роботи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено,у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_7 було відсторонено від посади залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4