08.02.2024
Справа № 642/484/24
Провадження 1-кс/642/445/24
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ХАРКОВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР в порядку ст.303 КПК України.

В поданій скарзі заявник просить зобов`язати слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 27.01.2024 про вчинення суддями Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 службового підроблення внесення завідомо неправдивих відомостей до декларацій доброчесності, надати заявнику витяг з ЄРДР протягом 24 годин з моменту внесення до ЄРДР.

В мотивування своєї скарги заявник зазначає, що 27.01.2024 року ним на електронну адресу Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві була направлена заява з повідомленням про вчинення дій, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до заяви повідомлено про вчинені злочини з проханням по викладеним в заяві фактам внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, доручити відповідному органу досудового розслідування проведення досудового розслідування злочинів.

Станом на момент подання скарги, в порушення вимог ст. 214 КПК України відомості про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування не внесені.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, підтримує скаргу у повному обсязі та просять суд її задовольнити.

Представник Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР у м.Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора у судовому засіданні не перешкоджає розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Поруч із зазначеним, слідчий суддя звертає увагу на те, що із введенням у дію у 2012 році нового КПК інститут дослідчої перевірки та стадію порушення кримінальної справи було скасовано, у зв`язку з чим досудове розслідування згідно з нормами чинного кримінального процесуального закону розпочинається не з винесення постанови про порушення кримінальної справи чи проведення сукупності дослідчих дій у вигляді дослідчої перевірки, а з внесення до бази даних (ЄРДР) відомостей, що містять ознаки кримінального правопорушення. Відповідні відомості вносяться лише тоді, коли у заяві наведені не будь-які обставини, а лише ті, у яких містяться відомості, згідно з якими певні дії чи бездіяльність можна хоча б попередньо кваліфікувати як кримінальне правопорушення.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі №556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Із долученої до скарги заяви вбачається, що заявник ОСОБА_3 порушував у ній питання про необхідність внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за фактом вчинення суддями Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 службового підроблення внесення завідомо неправдивих відомостей до декларацій доброчесності.

Водночас, у ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення вказаними суддями дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.366 (службове підроблення) КК України. Заявником наведено суб`єктивні твердження щодо внесення завідомо неправдивих відомостей до декларацій доброчесності суддями, на підтвердження яких не долучено належних даних.

Слідчий суддя вважає, що наведені заявником дані не містять будь-яких конкретних відомостей, з яких можливо встановити ознаки кримінального правопорушення та ґрунтуються тільки на власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Крім того, долучені до заяви матеріали та наведені у ній обставини є лише припущеннями заявника, тому, на думку слідчого судді, не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який, в свою чергу, розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Частина 1 ст. 366 КПК України передбачає відповідальність за умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації доброчесності.

Разом з цим, викладені заявником у повідомленні факти щодо дій/бездіяльності суддів Другого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 стосуються зазначення ними відомостей у деклараціях, подання яких передбачено у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 61 та ч. 1 ст. 62 Закону, суддя зобов`язаний щорічно до 1 лютого подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України декларацію родинних зв`язків та декларацію доброчесності за формами, що визначаються Комісією.

Водночас положеннями ч. 6 ст. 61 та ч. 7 ст. 62 Закону визначено, що неподання, несвоєчасне подання декларації родинних в`язків суддею або подання в ній завідомо недостовірних (у тому числі неповних) відомостей мають наслідком дисциплінарну відповідальність, установлену цим Законом. Неподання, несвоєчасне подання декларації доброчесності суддею або декларування в ній завідомо недостовірних (у тому числі неповних) тверджень мають наслідком дисциплінарну відповідальність, встановлену цим Законом.

Тобто описані у повідомленні діяння можуть бути підставою для притягнення суддів виключно до дисциплінарної відповідальності.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Державного бюро розслідувань виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 27 січня 2024 року № 2001 відсутні, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.303 КПК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7