ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2603/23 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/911/23 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

22.05.2023 року ОСОБА_6 подав до суду скаргу, в якій просив визнати бездіяльність керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язати керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 17.05.2023 року

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 посилався на те, що 17.05.2023 року ним було подано до прокуратури Лозівської окружної прокуратури Харківської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 та ч.1 ст.366 КК України суддями Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 629/1054/22 при складанні постанови 12.03.2022 року відносно правопорушника ОСОБА_10 за ст. 173, ч.1 ст.164 КУпАП на підставі заяви ОСОБА_6 від 17.05.2023 року. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, на час подання скарги до слідчого судді заявник не отримував відповіді про прийняте рішення за його заявою про вчинення злочину.

Вказував, що судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючі спільно як близькі особи в значенні, передбаченому Законом України «Про запобігання корупції», в порушення вимог визначеного порядку автоматизованого розподілу справи допустили розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_10 за ч.1 ст.164, ст.173 КпАП суддею ОСОБА_8 , хоча відповідно до звіту про автоматичний розподіл саме суддя ОСОБА_11 повинна була здійснювати як розгляд вказаної справи, так і виносити відповідне судове рішення за результатами його розгляду.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя під час розгляду скарги не роз`яснив йому його права та не вручив пам`ятку про права та обов`язки.

Звертає увагу, що ним у скарзі було зазначено, що справа про адміністративне правопорушення № 629/1054/22 щодо ОСОБА_10 була розподілена на суддю ОСОБА_9 , однак фактично розгляд цієї справи здійснював суддя ОСОБА_12 . Зазначені обставини міг би підтвердити свідок ОСОБА_13 , який був присутнім в судовому засіданні та був допитаний у якості свідка під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка, чим саме, на переконання апелянта, перейняв на себе функцію захисника. Також слідчий суддя не звернув увагу на те, що постанови від 12.03.2022 року винесені у справах № 629/1052/22 та 629/1054/22 ідентичні по стилю написання, в них не відображено, що були допитані свідки у судовому засіданні.

Вказує, що слідчий суддя у відповідності до вимог ст.214 КПК України не повинен надавати оцінку доводам, викладеним в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

ОСОБА_6 до початку судового розгляду подав до апеляційного суду заяву про відвід суддів та в якій просить провести розгляд без його участі у зв`язку з хворобою. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_6 належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні та заявника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відмовляючи заявнику ОСОБА_6 у задоволенні його скарги, слідчий суддя виходив з підстав, визначених в ч.1 ст.303 КПК України, якою передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та керувався вимогами ч.1 ст. 214 КПК України, згідно якої, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

При цьому слідчий суддя зазначив, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, в яких міститься вимога внести відомості до ЄРДР, а лише ті з них, які містять відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінально-караного діяння. Проте, об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, в заяві ОСОБА_6 не наведено, а тому, слідчий суддя дійшов висновку, що її не можна вважати заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.

Так, ч.1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Частина 2 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Положення закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені лише слідчий, дізнавач, прокурор, що також узгоджується із загальними засадами кримінального судочинства, в тому числі принципом диспозитивності щодо розподілу процесуальних функцій.

Разом з цим, зміст ч.1 ст.214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

У постанові від 01.12.2022 року у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_14 від 17 червня 2020 року, у пункті 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду також у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...»

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, повідомлення про вчинене кримінального правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище і тільки після прийняття рішення органом досудового розслідування щодо заяви про вчинення кримінального провадження слідчим суддею, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР, може бути надана оцінка заяві про вчинення кримінального провадження та прийнятому органом досудового розслідування рішенню. Наявність такої оцінки є обов`язковою для здійснення функції судового контроля слідчим суддею, тобто носить цілком преюдиціальний характер.

Аналізом змісту ч.1 ст.214 КПК України встановлено, що у разі встановлення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а у разі встановлення відсутності в заяві відомостей про вчинене кримінальне правопорушення орган досудового розслідування повинен повідомити заявника про відмову у внесенні відомостей за такою заявою. Тобто заявник у всякому разі повинен бути сповіщений про прийняте рішення.

Колегія суддів враховує, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Як було встановлено слідчим суддею в судовому засіданні суду першої інстанції, прокурор Лозівської окружної прокуратури прокурор ОСОБА_15 заперечував у повному обсязі щодо задоволення скарги ОСОБА_6 , та зазначав, що відсутні підстави для реєстрації заяви ОСОБА_6 саме як заяви про кримінальне правопорушення, оскільки в наведених даних заявника відсутні факти, що скоєння суддями Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_16 визначеного заявником кримінального правопорушення, ОСОБА_6 була надана відповідь на його заяву у порядку Закону України «Про звернення громадян» та вказаною відповіддю функція прокуратури щодо заяви ОСОБА_6 була вичерпана.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції заявник ОСОБА_6 підтвердив отримання відповіді від Лозівської окружної прокуратури Харківської області на свою заяву безпосередньо у судовому засіданні.

Колегія приймає до уваги, що відповідно до встановлених відомостей в судовому засіданні суду першої інстанції, копію відповіді Лозівської окружної прокуратури Харківської області до слідчого судді ані скаржник, ані прокурор не надавали, що є їх правом, враховуючи принцип диспозитивності кримінального процесу, що вказує, що викладені обставини сторони вважали за можливе слідчому судді не повідомляти.

Разом з цим, ОСОБА_6 до апеляційної скарги надав відповідь першого заступника керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_17 від 19.05.2023 року, відповідно до якої заяву ОСОБА_6 від 17.05.2023 року було розглянуто та за наслідками такого розгляду підстав для внесення відомостей за заявою від 17.05.2023 року до ЄРДР органом досудового розслідування не встановлено (а.с. 163)

Вказане свідчить, що заява ОСОБА_6 від 17.05.2023 року була предметом перевірки на наявність в ній відомостей про злочин, не була проігнорована чи іншим чином залишена без відповідного аналізу. Тобто, Лозівською окружною прокуратурою Харківської області виконано функції, покладені на органи досудвого розслідування у відповідності до ст.214 КПК України.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги, первинно поданої ОСОБА_6 до суду першої інстанції, заяви до Лозівської окружної прокуратури Харківської області, а також доводів апеляційної скарги, заявник вважає, що справа про адміністративне правопорушення № 629/1054/22 щодо ОСОБА_10 була розподілена на суддю ОСОБА_9 , однак фактично розгляд цієї справи здійснював суддя ОСОБА_12 , що свідчить про вчинення суддями Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_9 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до долучених заявником матеріалів до скарги встановлено, що відповідно до звіту про автоматизований розподіл судових справи між суддями від 12.03.2022 року головуючим суддею у справі № 629/1054/22, провадження 3/629/262/22 щодо ОСОБА_10 було визначено суддю ОСОБА_9

12.03.2022 року у справі № 629/1054/22, провадження 3/629/262/22 суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_9 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_10 за ч.1 ст.164, ст.173 КУпАП

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30.06.2022 року постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_9 від 12.06.2022 року скасовано в частині притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.06.2022 року в частині притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП залишено без змін.

Як об`єктивно вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення та скарги поданої до суду, ОСОБА_6 наводить власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення суддями при розгляді справ про адміністративні правопорушення, ухваленні судових рішень.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах, на що кожен громадянин має невід`ємне право (п. 57 Висновку № 11 за 2008 рік).

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.

Колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про те, що намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 120 Конституції України.

Висновками № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) КК України.

Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

З огляду на вказані відомості, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 не містить достатніх фактичних відомостей, щоб визначити ознаки незаконних дій, які охоплюються складом злочину, про яке заявником було зазначено в його заяві від 17.05.2023 року. За таких обставин, підстави вважати заяву ОСОБА_6 саме повідомленням про вчинення злочину відсутні, оскільки його повідомлення не містить об`єктивних відомостей, які фактично свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину.

А тому, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для внесення цих відомостей до ЄРДР, виходячи з фактичного змісту заяви-повідомлення, для застосування норм статті ч.1 ст. 214 КПК України та обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у задоволенні скарги.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції оскільки, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, виходячи з фактичного змісту заяви-повідомлення, для застосування норм статті ч.1 ст.214 КПК України та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною, оскільки її постановлено у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4