Провадження №1-кп/337/162/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000075 від 11.01.2023р. за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Башмачка Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середньо - спеціальну освіту, не працевлаштованої, раніше не судимої, заміжня, яка має двох малолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_4, приблизно о 17 годині 25 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по лівій смузі проїзної частини вул. Хортицьке шосе з боку вул. Курузова в напрямку вул. 14 Жовтня в м. Запоріжжі.

В попутному для водія ОСОБА_8 напрямку, попереду неї в межах правої смуги, здійснював рух мікроавтобус «Мерседес Спринтер» під керуванням водія ОСОБА_9 .

В цей же час, в районі електроопори № 12, пішохід ОСОБА_10 почала здійснювати перетин проїзної частини вул. Хортицьке шосе, рухаючись по позначеному відповідним дорожнім знаком та дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переході, зліва - направо за ходом руху автомобілю під керуванням водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому проїзну частину розпочала перетинати пішохід ОСОБА_10 , водій ОСОБА_9 зменшив швидкість свого руху та повністю зупинив керований ним транспортний засіб перед переходом - надаючи перевагу в русі для пішохода.

В свою чергу водій ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме п. 18.1, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» маючи об`єктивну спроможність виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала дорогу по переходу, своєчасних заходів для зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки не застосувала, дорогу пішоходу не надала, в результаті чого допустила наїзд передньою правою частиною кузова керованого нею транспортного засобу на пішохода ОСОБА_10 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження від яких померла у кареті швидкої медичної допомоги на місці пригоди, а саме: чисельні садна в лобній області зліва, забійні рани в тім`яній області справа з крововиливом в м`які тканини, синець по внутрішньому краю нижньої повіки лівого ока, багато уламковий перелом кісток склепіння та основи черепу, розчалення правої великої півкулі і правої долі мозочку, шоломоподібний субарахноідальний крововилив; багато уламковий перелом зуба та тіла 1-го шийного з розривом передніх зв`язок, крововиливи в м`які тканини; забій легенів; забійну рану, крововилив в м`які тканини, поперечний перелом нижньої третини правого плеча.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа сполучена травма голови, шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки, з чисельними переломами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Обвинувачена ОСОБА_8 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні спочатку визнавала частково, вході судового розгляду вину визнала повністю, пояснивши, що визнає обставини скоєння нею кримінального правопорушення як вони викладені в обвинувальному акті. Також суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 приблизно о 17.30 год., керуючи автомобілем «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був в справному стані, рухалась по вул. Хортицьке шосе м. Запоріжжя в напрямку вул. Новгородська в межах лівої смуги проїзної частини. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходився її чоловік, на задньому сидінні - її молодша дитина. Був темний час доби, вулиця не мала освітлення, на її автомобілі були увімкнені фари. Попереду побачила знак пішохідного переходу та смужки пішохідного переходу, людей на дорозі не бачила. Праворуч від неї в попутному напрямку рухались два мікроавтобуси, один з яких увімкнув правий покажчик повороту, думала, що вони повертають на зупинку. Вона почала обганяти цей мікроавтобус, але почула глухий удар та побачила, як тріснуло лобове скло. Тоді вона нажала на гальма, а потім повністю зупинила автомобіль. Чоловік вийшов з автомобіля та почав надавати потерпілій допомогу. Вона теж вийшла з автомобіля, була дуже налякана. На вулиці було темно, а потім почався великий рух автомобілів. Вона підійшла до місця події, побачила збиту дівчину, хтось їй віддав телефон потерпілої. Потім приїхала швидка, дівчину поклали в карету швидкої допомоги та надавали їй там допомогу. Вона віддала телефон потерпілої жінці, яка прийшла на місце події та вибачалась перед нею. Визнає, що порушила Правила дорожнього руху та той факт, що дівчина загинула через її провину. Проте просила врахувати, що потерпілаОСОБА_10 теж проявила необережність та порушила ПДР, оскільки переходила проїзну частину дороги по пішохідному переходу в темний час доби, на неосвітленій ділянці дороги, будучи одягнутою у темний одяг без світлоповертальних елементів. Також пояснила, що вона вибачилась перед батьками загиблої дівчини - потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , добровільно відшкодувала їм 70000 грн., а саме ОСОБА_4 - 40000 грн., ОСОБА_5 - 30000 грн. Щиро кається в скоєному, просить суворо її не наказувати. Цивільні позови потерпілих про стягнення моральної шкоди визнає частково, а саме у розмірі по 400 000 грн. кожному, зобов`язується відшкодувати їм шкоду в даних розмірах. Заявлені потерпілими розміри моральної шкоди по 1000000,00 грн. вважає завищеними.

Крім визнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.286 КК України, суд вважає, що її вина повністю підтверджується сукупністю зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом допустимих та належних доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що очевидцем подій не була. ІНФОРМАЦІЯ_5 приблизно о 17.50 год. їй зателефонувала мати ОСОБА_12 та повідомила, що її доньку - ОСОБА_10 збив автомобіль та зараз їй надають допомогу у швидкій. Вона з чоловіком приїхали на місце події, де побачили швидку та поліцію. Там же були ОСОБА_13 та його мати ОСОБА_14 . Коли вона підійшла до автомобіля швидкої допомоги, їй повідомили, що донька померла. На місці події вона бачила, як до ОСОБА_14 підходив чоловік ОСОБА_8 та віддавав їй речі, які зібрав з дороги. ОСОБА_8 сиділа в поліцейському автомобілі та надавала пояснення. Транспортний засіб, який збив доньку, стояв напроти автобусної зупинки. Було темно, освітлення не було. Вона була в шоковому стані. Після поховання доньки, ОСОБА_8 відшкодувала їй з чоловіком в рахунок моральної шкоди 70 тис. грн., а саме їй - 40 тис. грн., чоловіку - 30 тис. грн. Цивільний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та зазначила, що обвинувачена зобов`язалась відшкодувати їй з чоловіком моральну шкоду по 400 000 грн. кожному. На суворому покаранні обвинуваченої не наполягає.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 він з дружиною приїхали на місце події приблизно о 18.10 год. Побачили швидку та поліцію. Там же були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Транспортний засіб ОСОБА_8 стояв на відстані приблизно 15 метрів від слідів крові. Лікарі швидкої їм повідомили, що донька померла. На вулиці було темно, освітлення не було. ОСОБА_8 на місці події не бачив, а бачив як її чоловік приніс ОСОБА_14 коробочку з навушниками їх доньки. Підтверджує, що ОСОБА_8 відшкодувала йому з дружиною в рахунок моральної шкоди 70 тис. грн. Цивільний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. На суворому покаранні обвинуваченої не наполягє.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_10 була його дівчиною, приблизно півроку до подій він проживав з нею однією сім`єю. ІНФОРМАЦІЯ_5 приблизно о 17-й годині він повертався з роботи, зустрівся з ОСОБА_16 біля магазину АТБ, яке розташовано на вул. Хортицьке шосе м. Запоріжжя, вона йшла на автобусну зупинку «Турист», щоб поїхати на манікюр. Він провів її до пішохідного переходу, там вони зупинились, а потім на його очах ОСОБА_17 у звичайному темпі почала переходити проїзну частину по пішохідному переходу. Перешкод для переходу дороги не було, з лівого боку автомобілі не рухались, з правого боку він автомобілів не бачив. Після цього він пішов додому. Це було приблизно о 17.30 год. Через декілька кроків він почув звук удару, зрозумів що сталось ДТП та побіг до дороги, де побачив ОСОБА_17 , яка лежала майже на тротуарі без свідомості. Потім він побачив, автомобіль який її збив, він стояв біля автобусної зупинки, на відстані приблизно 15 метрів від місця, де вона лежала. Хтось викликав поліцію та швидку, які приїхали швидко - через 5-8 хвилин. ОСОБА_17 була одягнена у чорну куртку трохи вище коліна та сині джинси, на ногах були півчобітки чорного кольору, на голові був капюшон, мала на плечі сумку. По телефону під час переходу дороги вона не розмовляла. Пішохідний перехід був без світлофору, дорога була суха, на вулиці було темно, освітлення не було, звуків гальм він не чув. До приїзду швидкої до ОСОБА_17 підходили обвинувачена та її чоловік, намагались надати їй допомогу.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що взимку 2023 року, дату не пам`ятає, приблизно о 18 годині, він з дружиною - ОСОБА_8 та маленьким сином рухались на автомобілі марки «Ауді А6», який належить дружині, по Хортицькому шосе м. Запоріжжя. За кермом була ОСОБА_8 , він сидів на передньому пасажирському сидінні, дитина - на задньому сидінні. Він має стаж керування транспортними засобами 14 років, в цей день він випив коньяк, був у адекватному стані, але за кермо не сідав, сидів збоку. Рухались в межах другої смуги проїзної частини зі швидкістю приблизно 50 км/год. По правій смузі проїзної частини, приблизно на 20 метрів попереду, рухався мікроавтобус, який під`їжджав до автобусної зупинки, перед пішохідним переходом мікроавтобус не зупинявся. Був темний час доби, освітлення не було, стан дороги був сухий, фари на їх автомобілі були увімкнені, в тому числі додаткові. Пішохідний перехід («зебру»), який розташований по діагоналі через проїзну частину, вони бачили, але пішохода на ньому видно не було. Назустріч їм рухались автомобілі, можливо осліпили. Зіткнення сталось відразу після пішохідного переходу. Після цього дружина почала гальмувати, але не різко, та зупинила повністю автомобіль приблизно через 10 метрів. Він побіг до дівчини, яка лежала на узбіччі біля стовпа без свідомості, біля неї знайшов мобільний телефон з увімкненим ліхтариком, біля бордюру - навушники, які потім віддав її родичам. Він почав надавати їй першу допомогу, намагався зробити штучне дихання. Потерпіла була одягнена в темну куртку, джинси, на її голові був капюшон.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в січні 2023 року він працював водієм мікроавтобусу по маршруту №49 в м. Запоріжжі. ІНФОРМАЦІЯ_5 ввечері, в темний час доби, він рухався по маршруту по вул. Хортицьке шосе в напрямок вул. Новгородська в межах крайньої правої смуги. Під час руху побачив дівчину, яка почала переходити проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу зліво-направо за ходом його руху. Він знизив швидкість, потім зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити дівчину, а коли вона дійшла майже до середини проїзної частини, на якій він знаходився, її збив автомобіль, який рухався в попутному з ним напрямку в межах лівої смуги проїзної частини. Дівчина була в капюшоні, темному одязі, по сторонам не дивилась, в правій руці, начебто, мала мобільний телефон, але від нього світла не було. Зовнішнього освітлення на вулиці не було, ліхтарі не горіли, стан дороги був добрий, йому пішохідний перехід було видно. На його автомобілі були увімкнені фари ближнього світла, він побачив пішохода приблизно за 100 метрів, почав знижати швидкість та зупинився приблизно за 10 метрів до пішохідного переходу. Його автомобіль добре освітлював фарами проїзну частину та пішохода, назустріч автомобілі не рухались, попереду для них був увімкнений червоний сигнал світлофору. Автомобіль, який збив дівчину, можливо рухався зі швидкістю 50-60 км/год., він його бачив у бокове дзеркало, автомобіль не гальмував, зачепив дівчину своєю правою стороною, коли вона майже перейшла смугу, по який рухався автомобіль, її підкинуло та вона впала на узбіччя, потім автомобіль зупинився. Хто був за кермом автомобіля, який збив дівчину, не бачив. Також пояснив, що він приймав участь у слідчому експерименті по даному кримінальному провадженню, надавав пояснення та показував на місці події про відомі йому обставини.

Крім того, в ході судового розгляду за погодженням з учасниками судового провадження були дослідженні письмові докази, які були зібрані в ході досудового розслідування.

Так, відповідно до даних, які містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.01.2023р., із доданими до нього схемою та фототаблицею (арк.104-119), місцем дорожньо-транспортної пригоди є проїзна частина вул. Хортицьке шосе в районі опори №12; проїзна частина - горизонтальна, пряма ділянка; вид та стан покриття - асфальтобетонне, сухе, чисте, нерівностей не виявлено; дорожнє покриття - загальною шириною 15,2 м., призначено для руху в двох напрямках, по дві смуги в кожному напрямку; дорожня розмітка - «зебра» 1.14; до проїзної частини примикають: праворуч та ліворуч - бордюр, зелена зона, тротуар; далі за тротуаром-узбіччям розташовано праворуч - складські приміщення, ліворуч - житлові будинки; спосіб регулювання руху на цій ділянці - не регулюється; дорожні знаки - 5.38; умови освітлення - темна доба, штучне освітлення; приладів відеоспостереження на місці ДТП не виявлено; загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія: з увімкненим ближнім світлом фар - більше 100м., з увімкненим дальнім світлом фар - більше 100м.; локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовин на ТЗ - автомобіль «Ауді А6» НОМЕР_2 - зруйновано скло передньої правої блок-фари, зруйнована решітка передньої правої протитуманної фари, деформовано капот автомобілю у його правій частині у вигляді вм`ятини розміром 10х10 см з центром деформації на відстані см від правового краю капоту, деформовано лобове скло у вигляді павутино подібних тріщин розміром 40х40; наявні на автомобілі пошкодження характерні для контактної взаємодії з навколишніми об`єктами; гальмові системи у справному стані, при натисканні на педаль гальм усі колеса блокуються, ознак розгерметизації не виявлено; рульове керування у справному стані, при обертанні керма передні колеса повертаються у відповідному напрямку; увімкнена аварійна світлова сигналізація, освітлені прилади у справному стані, окрім правої передньої фари; сліди шин не відобразились; інші сліди на дорожньому покритті не виявлено; ознаки напрямку руху транспортного засобу - за слідовою картиною автомобіль рухався з боку вул. Курузова в сторону вул.14 Жовтня; наявна хмара осипу розміром 6,7х1,3 , розташування осипу відповідає схемі, у зазначеній хмарі, серед інших, наявні уламки решітки правої передньої протитуманної фари автомобілю «Ауді» (№4 на схемі), ремінець від сумочки потерпілої (№5 на схемі), а також монета номіналом одна гривня (№3 на схемі); на місці ДТП слідів контактної взаємодії ТЗ з навколишніми об`єктами, предметами не виявлено; труп ОСОБА_10 лежить на спині на кушетці ШМД №701, руки та ноги витягнуті вздовж тіла, на трупі вдягнута чорна куртка, чорний светр, чорний хомут, червоний бюстгальтер, сині джинси, чорні гамаші, білі труси, чорні ботинки, білі шкарпетки, трупні заклякнення та трупні плями не виражені, виявлені пошкодження: закритий перелам нижньої щелепи, відкритий перелам правої тім`яної кістки, пошкодження правого глазного яблука, кров з порожнини рота, носу, вух, закритий перелам правої плечової кістки; автомобіль «Ауді А6» НОМЕР_2 знаходиться на проїзній частині вул.Хортицьке шосе на відстані 4,5 м. від правих коліс до правого краю дороги без урахування заїзного карману, а також 45,7 м. від переднього правого колеса до опори. Після закінчення огляду автомобіль «Ауді А6» вилучено та поміщено на майданчик ГУНП за адресою: вул. Привокзальна, 13.

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 23.01.2023р. з доданими до нього схемою із графічним зображенням обставин ДТП та фототаблицею, в присутності понятих, в умовах темної доби, штучного освітлення фарами автомобілів, без опадів, сухого дорожнього покриття, проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_9 , який докладно розказав та показав на місці подій (м.Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, в районі електроопори №12) про обставини ДТП, яке мало місце ІНФОРМАЦІЯ_5, повідомивши ті ж обставини, про які він розказав в ході судового розгляду, а також вказав: місце, в якому автомобіль здійснив наїзд на пішохода; місце виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід; місце, де відносно ширини проїзної частини він зупинив керований ним транспортний засіб для надання переваги у русі пішоходу, яка здійснювала перетин дороги по пішохідному переходу; місце, в якому розташувалась пішохід в момент повної зупинки його мікроавтобусу; місце де відносно ширини проїзної частини рухався легковий автомобіль до наїзду на пішохода. В ході слідчого експерименту були виконані відповідні заміри та здійснені експериментальні дослідження за участю статиста та експериментальних транспортних засобів, у тому числі встановлено, що місце наїзду на пішохода розташоване на відстані 5.0 м. від правого краю вул. Хортицьке шосе за умов руху в сторону вул.14 Жовтня, а також на відстані 2.9 м. від опори №12 - безпосередньо в межах розмітки нерегульованого пішохідного переходу; місце виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід розташоване на відстані 0.0 м. від лівого краю дороги та 0.7 м. від опори №12, з місця виходу на нерегульований пішохідний перехід до місця наїзду пішохід подолала 10.7 м.; після виявлення пішохода ОСОБА_9 зупинив керований ним мікроавтобус перед нерегульованим пішохідним переходом на відстані 2.6 м. від його лівої бічної частини до правого краю вул. Хортицьке шосе, а також 7.2 м. від передньої частин мікроавтобусу до опори №12; в момент повної зупинки його мікроавтобусу пішохід перебувала на відстані 7.9 м. від правого краю вул. Хортицьке шосе та 1.9 м. від опори №12, фактично з місця перебування пішохода в момент повної зупинки мікроавтобусу під керування ОСОБА_9 до місця наїзду пішохід подала 3.0 м.; легковий автомобіль до наїзду на пішохода здійснював рух на відстані 4.5 м. від його правої бічної частини до правого краю вул. Хортицьке шосе; темп руху пішохода під час здійснення перетину проїзної частини на експериментальній ділянці довжиною 5м. складає 4,7 с.; конкретна видимість пішохода для водія експериментального легкового автомобілю наступає не менше ніж за 3.0 секунди до моменту наїзду(арк.135-141).

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 23.01.2023р. з доданими до нього схемою із графічним зображенням обставин ДТП та фототаблицею, в присутності понятих, в умовах темної доби, штучного освітлення фарами автомобілів, без опадів, сухого дорожнього покриття, проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_15 , який докладно розказав та показав на місці подій (м.Запоріжжя, вул.Хортицьке шосе, в районі електроопори №12) про обставини ДТП, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_5, повідомивши ті ж обставини, про які він розказав в ході судового розгляду, а також вказав місце виходу пішохода ОСОБА_10 на перехід (проїзну частину), яке розташовано на відстані 0 м. від лівого краю вул. Хортицьке шосе за умов руху в сторону 14 Жовтня, а також 0,6 м. від опори №12 (арк.142-145).

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 09.02.2023р. з доданими до нього схемою із графічним зображенням обставин ДТП та фототаблицею, в присутності понятих, в умовах темної доби, штучного освітлення фарами автомобілів, без опадів, сухого дорожнього покриття, проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_18 , який розказав та показав на місці подій (м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, в районі електроопори №12) про обставини ДТП, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_5, зокрема вказав як, відносно ширини проїзної частини рухався їх (ОСОБА_24) транспортний засіб до наїзду на пішохода - на відстані 5,1 м. від правої його бічної частини до правого краю вул. Хортицьке шосе, а також показав місце, в якому відбувся наїзд автомобілем під керуванням його дружини на пішохода - на відстані 7,3 м. від опори №12, а також 5,3 м. від правого краю вул. Хортицьке шосе, безпосередньо за межами нерегульованого пішохідного переходу (арк.152-155).

Відповідно до даних, які містяться в протоколі додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.02.2023р. з доданими до нього схемою із графічним зображенням обставин ДТП та фототаблицею, який складено в присутності понятих, за участі ОСОБА_8 та її адвоката ОСОБА_7 , в умовах темного часу доби, штучного освітлення, без опадів, на сухому дорожньому покритті, ОСОБА_8 на місці події (м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, в районі електроопори №12) вказала: як, відносно ширини проїзної частини, рухався керований нею транспортний засіб до наїзду на пішохода; місце, в якому керований нею автомобіль контактував з пішоходом; як розташовувався попутний мікроавтобус, випередження якого вона виконувала, в момент наїзду на пішохода. Були виконані відповідні заміри та здійснені експериментальні дослідження, у тому числі за участі статиста та експериментального транспортного засобу, зокрема встановлено, що місце наїзду за свідченнями ОСОБА_8 розташовано на відстані 7.3 м. від опори №12 та 5.3 м. від правого краю вул. Хортцьке шосе; конкретна видимість пішохода для водія експериментального легкового автомобілю наступає не менше ніж за 2,5 секунди до моменту наїзду, а видимість нерегульованого пішохідного переходу наступає не менше ніж за 3,0 секунди до моменту наїзду (арк.146-151).

Згідно з висновком експерта №179 від 07.02.2023р., на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 2002 р.н., результатів лабораторних досліджень, при урахуванні обставин випадку, експерт прийшов до наступних підсумків:

1. Смерть ОСОБА_10 , 2002 р.н., настала від тупої сполученої травми голови, шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки, з численними переламами кісток скелету та пошкодженням внутрішніх органів.

2. При експертизі трупа ОСОБА_10 2002 р.н. були виявлені пастуші пошкодження: численні садна в лобній області зліва, забійні рани в тім`яній області страва з крововиливом в м`які тканини, синець по внутрішньому краю нижньої повіки лівого ока, багато уламковий перелом кісток склепіння та основи черепу, розчалення правої великої півкулі і правої долі мозочку, шоломоподібний субарахноідальний крововилив - утворилися від травматичних дій тупими предметами з переважаючою травматичною поверхнею, з прикладанням травмуючих сил в області виявлення ушкоджень; багатоуламковий перелом зуба та тіла 1-го шийного з розривом передніх зв`язок, крововиливи в м`які тканини - утворилися в результаті різкого надмірного розгинання шийного відділу хребта; забій легень - утворився від загального струсу тіла; забійна рана, крововилив в м`які тканини, поперечний перелом нижньої третини правого плеча - утворилися від травматичної дії тупим предметом, з прикладанням травмуючої сили в область виявлення ушкодження.

3. Тупа сполучена травма голови, шиї, тулуба та правої верхньої кінцівки утворилася незадовго до настання смерті ОСОБА_10 , 2002 р.н., знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, при житті кваліфікується як ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.

4. З огляду на масивність травми, викладений вище механізм утворення окремих груп ушкоджень, висоту їх розташування, признаки струсу можна припустити, що пошкодження у ОСОБА_10 , 2002 р.н. могли утворитися при ДТП в результаті зіткнення рухоючегося транспортного засобу з пішоходом. Більш детально описати механізм утворення травми буде можливий після представлення матеріалів справи.

5. При судово-токсикологічному дослідженні крові, сечі та частин внутрішніх органів: шлунка та тонкого кишківника з вмістом, нирки трупа ОСОБА_10 , 2002 р. , не виявлено в крові, в сечі: метилового, етилового, пропілових, бутилових, амілових спиртів; в шлунку та тонкому кишківнику з вмістом, в нирці: похідних барбітурової кислоти, похідних фенотіазину, похідних 1,4-бензодіазеніну, похідних піразолону, токсирону, імізину, морфіну, кодеїну, діоніну, героїну, гідрокодону, панаверину, промедолу, стрихніну, атроніну, гіосціаміну, скополаміну, кокаїну, пахікарпіну, анабазину, пікотину, кофеїну, фенацетину, парапетамолу, ефедрину, эфедрону, дімедролу, похідних саліцилової та бензойної кислот.

6. При судово-імунологічному дослідженні крові ОСОБА_10 2002 р.н. виявлено, що рідка кров трупа відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО.

7. Судячи по ступені виразності трупних явищ, смерть ОСОБА_10 2002 р.н. настала, орієнтовно, за 0,5 доби до початку експертизи трупа в морзі (арк.130-134).

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-23/2022-ІТ від 17.02.2023р., заданий постановою слідчого момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_8 відповідає методичним рекомендаціям щодо визначення моменту виникнення небезпеки для руху водію транспортного засобу у темну пору доби при наїзді на пішохода. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_8 для забезпечення безпеки руху повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України. Також з урахуванням показів свідків водій ОСОБА_8 в даній ситуації повинна була діяти відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, а з урахуванням своїх показів - відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Дії водія ОСОБА_8 в розглянутій дорожній ситуації з урахуванням показів свідків не відповідають вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з пригодою. 3 урахуванням показів водія ОСОБА_8 в даній дорожній ситуації її дії не відповідають вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з пригодою. При умові руху автомобіля «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_3 у населеному пункті зі швидкістю більше 50 км/год., дії водія ОСОБА_8 також не відповідають і вимогам п. п. 12.4., 12.9 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з пригодою. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_8 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосуванням екстреного гальмування з зупинкою автомобіля до місця наїзду (арк.156-161).

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-23/672-ІТ від 24.02.2023р., на момент проведення огляду та експертного дослідження рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля «Ауді А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані (арк.121-128).

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.01.2023р., на автомобіль «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 та є речовим доказом у кримінальному провадженні, накладено арешт (арк.120).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.01.2023р., складеного о 20.10. год. 01.11.2023р. лікарем КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на підставі акту медичного огляду, у ОСОБА_8 ознак сп`яніння не виявлено (арк.129).

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вищевикладених обставин знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому, суд вважає, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено з дотриманням норм процесуального законодавства після внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, уповноваженими посадовими особами, з дотриманням правил та процедур, встановлених для проведення слідчих дій. У суду немає сумнівів в його об`єктивності та достовірності, а добуті в його ході докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою, і в достатній мірі підтверджують вину обвинуваченої в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд приймає їх за основу при постановленні даного вироку.

Так, суд бере до уваги показання потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які безпосередніми очевидцями події не були, однак вказали, що за повідомленням ОСОБА_19 про збиття їх доньки автомобілем, вони прибули на місце події, де їм повідомили про смерть доньки ОСОБА_10 , яка вже перебувала в кареті швидкої допомоги.

При ухваленні вироку суд також бере до уваги показання безпосереднього очевидця подій свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що ОСОБА_10 по нерегульованому пішохідному переходу переходила проїзну частину зліва направо по ходу руху мікроавтобусу під його керуванням та автомобіля, який її збив, а також повідомив про те, що він рухаючись в межах правої смуги, своєчасно виявив пішохода на пішохідному переході, зупинив свій транспортний засіб перед пішохідним переходом, пропускаючи пішохода, але незважаючи на те, що фарами його транспортного засобу освітлювалась проїзна частина та пішохід на ньому, автомобіль, який рухався позаду нього в межах лівої смуги, не загальмував та збив пішохода.

Показання вказаного свідка узгоджуються з протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 23.01.2023р. з доданими до нього схемою та фототаблицею, згідно якого останній детально розповів та показав на місці про обставини події ДТП.

Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що самого наїзду на пішохода він не бачив, проте повідомив, що пішохід ОСОБА_10 почала переходити проїзну частину по пішохідному переходу у звичайному темпі, перешкод для переходу не було, після цього він пішов додому, але почувши звук удару, відразу побіг на місце події і побачив ОСОБА_10 , яка вже лежала майже на тротуарі без свідомості.

Показання вказаного свідка узгоджуються з протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 23.01.2023р. з доданими до нього схемою та фототаблицею, згідно якого останній розповів та показав на місці події про відомі йому обставини.

Підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду немає, їх показання є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом документами.

Також показання вказаних свідків узгоджуються з відомостями, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.01.2023р. та доданих до нього схеми та фототаблиці, де зафіксовано місце ДТП, розташування транспортного засобу, дорожня обстановка та сліди, залишені під час дорожньо-транспортної пригоди.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_8 підтверджується іншими письмовими доказами, дослідженими судом під час судового розгляду, а саме протоколом додаткового огляду місця події від 09.02.2023р., висновками експертів №179 від 07.02.2023р., №СЕ-19/108-23/2022-ІТ від 17.02.2023р., №СЕ-19/108-23/672-ІТ від 24.02.2023р.

Зокрема, згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-23/2022-ІТ від 17.02.2023р., дії водія ОСОБА_8 в розглянутій дорожній ситуації з урахуванням показів свідків не відповідають вимогам п.18.1 ПДР, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з пригодою. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_8 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосуванням екстреного гальмування з зупинкою автомобіля до місця наїзду.

Суд вважає вказані докази належними та допустимими, вони зібрані в установленому законом порядку, відомості, що містяться в них, повністю узгоджуються між собою. Підстав сумніватися в правдивості, достовірності та об`єктивності вказаних доказів у суду немає, тому він приймає їх за основу при ухваленні цього вироку.

Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_18 та відомості, які містяться у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 від 09.02.2023р., в частині керування обвинуваченою ОСОБА_8 автомобілем «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та наїзду на пішохода ОСОБА_10 .

Покази свідка ОСОБА_18 в частині, що під час їх руху пішохода на нерегульованому пішохідному переході видно не було, мікроавтобус перед пішохідним переходом не зупинявся, а наїзд на потерпілу ОСОБА_10 відбувся після пішохідного переходу, не приймаються судом до уваги, оскільки такі покази спростовуються вищевказаними доказами, які визнані судом належними та допустимими.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувачена є дружиною свідка ОСОБА_18 , а тому останній, на думку суд, у такий спосіб бажав якимось чином пом`якшити покарання обвинуваченій.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо неправильності даних, вказаних у протоколі додаткового огляду місця події від 09.02.2023р. за участі обвинуваченої ОСОБА_8 , зокрема, що під час експериментального дослідження на відстані 26,6 м. від пішохідного переходу та за 2.00 секунди до моменту наїзду на пішохода було видно не весь силует статиста, а лише частину його ніг, не впливають на допустимість та належність вказаного доказу та висновку експерта №СЕ-19/108-23/2022-ІТ від 17.02.2023р., не спростовують порушення обвинуваченою ПДР. При цьому суд враховує, що під час проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №СЕ-19/108-23/2022-ІТ від 17.02.2023р.) експертом враховувались вихідні дані, отримані як з пояснень ОСОБА_8 , так і від свідків, зокрема ОСОБА_9 , та інші вихідні дані.

Також суд звертає увагу, що необережна форма вини, несприятливі умови як темний час доби, відсутність вуличного освітлення та світлоповертальних елементів у пішохода самі по собі не спростовують порушення ПДР обвинуваченою у вигляді незастосування своєчасних заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки перед нерегульованим пішохідним переходом, по якому перетинала проїзну частину потерпіла ОСОБА_10 за обставин пригоди, встановлених в ході судового розгляду, зокрема, з урахуванням показів очевидця подій свідка ОСОБА_9 про своєчасне виявлення ним пішохода на пішохідному переході, зупинки свого транспортного засобу перед пішохідним переходом та освітлення фарами його транспортного засобу ділянки дороги, де відбулась ДТП.

Крім того, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні повністю визнала свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, описала дорожню обстановку та не заперечувала, що порушила Правила дорожнього руху, які призвели до тяжких наслідків - смерті пішохода ОСОБА_10 .

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, у вчиненні якого суд визнає її винуватою.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним (рішення ЄСПЛ у справах «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії»). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи» (рішення ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії»).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд, у відповідності до вимог ст.50, 65 КК України, враховує характер порушення правил безпеки дорожнього руху та наслідки, що настали у вигляді смерті молодої людини працездатного віку, необережний характер кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, є особою молодого віку, має стійкі соціальні зв`язки - заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на даний час офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, про що крім визнання нею факту скоєння злочинних дій, свідчить ще й дійсне, відверте визнання своєї провини в скоєному злочині, висловлення жалю із приводу цього, осуд своєї поведінки, а також добровільне часткове відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому обвинувачена будь-яких доказів на підтвердження того, що керування транспортними засобами безпосередньо пов`язано з отриманням нею доходів або з утриманням членів родини, а позбавлення права керування транспортними засобами призведе до вкрай негативних наслідків для неї або членів сім`ї, суду не надала.

Призначення обвинуваченій додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, на думку суду, буде додатковим дієвим засобом забезпечення її належної поведінки в майбутньому, є співмірним із вчиненими обвинуваченою порушеннями Правил дорожнього руху України, тяжкими наслідками у вигляді смерті людини.

Водночас, з урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченої, враховуючи думку потерпілих, які не наполягали на призначенні суворого покарання, виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_8 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченої положень ст. 75 КК України із звільненням від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України в умовах здійснення належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених обов`язків, буде мати на неї більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання, та сприятиме отриманню потерпілими відшкодування моральної шкоди за їх цивільними позовами.

Тривалість іспитового строку - в максимальному розмірі, суд визначає теж з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпеки вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченої, з урахуванням позиції потерпілих з приводу покарання.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 положень ст.79 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років), оскільки з урахуванням дати народження меншої дитини обвинуваченої - сина ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , це буде погіршувати положення обвинуваченої і не відповідає принципу законності та справедливості.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ст.1167 ЦК України , моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Як вже встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 17.25 год. в м. Запоріжжі на вул. Хортицьке шосе мало місце ДТП за участю автомобілю «Aуди A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , та пішохода ОСОБА_10 , в результаті якої остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла в кареті швидкої допомоги на місці події.

Винуватою у даній ДТП визнано водія «Aуди A6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 .

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заявили окремі цивільні позиви, в яких просять стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн. на користь кожного, які мотивують тим, що протиправними діями обвинуваченої їм спричинено значної моральної шкоди, оскільки вони перенасичені негативними емоціями, психічними переживаннями з приводу втрати дорогої для них людини - доньки. Вони зазнали непоправних життєвих змін, оскільки в значній мірі були порушені їх нормальні життєві зв`язки, втрата рідної та близької людини не може бути відновленою, а відтак душевні страждання триватимуть усе їх життя. Вказана подія негативно позначилась на їх психічному стані. Їх донька, яка була первістком, була коханою та довгоочікуваною дитиною, на яку були спрямовані їх надії. Після розуміння втрати дитини вони не можуть повернутися до нормального життя, втратили сон, відчувають постійну тривогу та дуже подавлені. У них постійна тривога за інших своїх дітей. Середній доньці потерпілих - ОСОБА_23 наразі 15 років, вона має захворювання на епілепсію, її стан здоров`я значно погіршився після того, як вона дізналась про смерть рідної сестри, з якою вона була близькою, постійно спілкувалась. Найменший син ОСОБА_22 , якому 12 років, є інвалідом дитинства у зв`язку з відсутністю слуху. Старша донька мала позитивний впив на своїх менших сестру та брата, була для них прикладом, допомагала батькам у їх вихованні, опікувалась своїми рідними. Через смерть доньки ОСОБА_5 втратив роботу, оскільки був приголомшений від такої втрати, його стан не дозволяв йому працювати, він вимушений постійно перебувати вдома з дітьми. ОСОБА_4 працювала з загиблою донькою на продуктовому підприємстві, вони бачились кожного дня, були близькими. Наразі єдиними джерелом доходу є заробітна плата ОСОБА_4 .

Обвинувачена ОСОБА_8 в ході судового розгляду цивільні позови потерпілих визнала частково, пославшись на те, що не заперечує факту спричинення потерпілим глибоких душевних страждань у зв`язку з втратою доньки, спричинення моральної шкоди, але не згодна з визначеним потерпілими розміром моральної шкоди, вважає його перебільшеним, та визнає цивільні позови потерпілих про стягнення моральної шкоди в розмірі 400 000 грн. на користь кожного потерпілого. Одночасно повідомила, що в рахунок відшкодування потерпілим моральної шкоди, вона вже відшкодувала їм 70 000 грн., а саме ОСОБА_4 - 40 000 грн., ОСОБА_5 - 30 000 грн.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт часткового відшкодування обвинуваченою їм моральної шкоди у розмірі 70 000 грн., а саме ОСОБА_4 - 40 000 грн., ОСОБА_5 - 30 000 грн., при цьому окремої заяви про зменшення позовних вимог потерпілі не подавали.

З`ясувавши та оцінивши усі обставини даної справи, дослідивши надані суду докази на їх підтвердження, суд вважає встановленим та доведеним, що потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яке сталося з вини обвинуваченої ОСОБА_8 , спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо своєї доньки ОСОБА_10 , отриманням нею в ДТП тяжких тілесних ушкоджень, від яких вона померла у кареті швидкої медичної допомоги на місці події.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення - дорожня-транспортна пригода за участю водія і пішохода, де, по зрівнянню з водієм, пішохід є найменш захищеним. При цьому, в першу чергу, на водія покладається обов`язок забезпечити дотримання правил безпеки руху, слідкувати за дорожньою обстановкою і своєчасно приймати відповідні заходи у разі її зміни. Вказаних вимог водій ОСОБА_8 не дотрималася і допустила порушення Правил дорожнього руху, яке суд вважає грубим. В результаті даного ДТП піддане небезпеки життя та здоров`я людини, які відповідно до ст.3 Конституції України визнаються найголовнішими соціальними цінностями. Так, в результаті ДТП ОСОБА_10 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до її смерті.

Також суд враховує глибину та тривалість душевних страждань потерпілих, погіршення їх здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, а саме те, що вони як батьки перенесли сильні душевні хвилювання у зв`язку зі смертю їх доньки ОСОБА_10 . Тобто потерпілі з вини ОСОБА_8 безповоротно втратили близьку для себе людину, доньку у молодому віці, що однозначно спричинило їм глибокі душевні страждання та психоемоційний стрес. Смерть ОСОБА_10 також вплинула на двох неповнолітніх дітей потерпілих, оскільки вони теж безповоротно втратили рідну сестру.

Суд вважає, що вказані наслідки ДТП з вини обвинуваченої призвели до значного порушення звичного способу життя потерпілих і вони вимушені докладати значних додаткових зусиль для його організації та відновлення свого душевного стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Виходячи з вищевказаних обставин, тяжкості наслідків, що настали, а також ступеня душевних страждань потерпілих у зв`язку з цим, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що співмірною з моральними стражданнями, які заподіяні потерпілим, є сума 400 000,00 грн. для кожного потерпілого.Визначену потерпілими суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000,00 грн. кожному, суд вважає перебільшеною.

Таким чином, з урахуванням суми шкоди, яка добровільно відшкодована обвинуваченою ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_4 в розмірі 40 00,00 грн. та потерпілому ОСОБА_5 в сумі 30 000,00 грн. до ухвалення цього вироку, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 360 000,00 грн., на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 370 000,00 грн., задовольнивши позовні вимоги потерпілих частково.

Стосовно стягнення процесуальних витрат, понесених потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на правничу допомогу адвоката, суд враховує наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

В силу вимог ст.91 КПК України та ст.137, 141 ЦПК України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин в силу приписів ч.5 ст.128 КПК України, розмір процесуальних витрат, в т.ч. витрат на правничу допомогу адвоката, підлягає доведенню та встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, 12.01.2023р. між потерпілою ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги, а також додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 12.01.2023р., відповідно до яких сторони визначили фіксований розмір гонорару адвоката за комплексне супроводження потерпілого під час досудового розслідування та у суді за 1 календарний рік, що включає необмежену кількість надання консультацій, виїздів для участь у слідчих та процесуальних діях, підготовка позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, участь у необмеженій кількості судових засідань, який становить 15000 грн.(арк.37-38)

Аналогічний договір та додаткову угоду 12.01.2023р. укладено між потерпілим ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 (арк.57-58).

З акту виконаних робіт від 12.01.2023р. та розрахункової квитанції серії СЖТІ №898314 від 12.01.2023р. вбачається сплата потерпілою ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_6 15000,00 грн. (арк.39,40).

З акту виконаних робіт від 12.01.2023р. та розрахункової квитанції серії СЖТІ №898313 від 12.01.2023р. вбачається сплата потерпілим ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 15000,00 грн. (арк.59,60).

Виходячи із наданих доказів, суд вважає обґрунтованими вимоги потерпілих щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявлених розмірах - по 15 000,00 грн. кожному, які, на переконання суду, є співмірними із наданими адвокатом послугами, їх розміри обвинуваченою не спростовані, тому суд приходить до висновку, про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілих процесуальних витрат на оплату послуг адвоката у зазначених розмірах.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченої документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у вказаному провадженні з метою проведення судової експертизи залучався судовий експерт Запорізького НДЕКЦ МВС України, витрати якого за проведення експертизи №СЕ-19/108-23/2022-ІТ від 17.02.2023р. складають 2265,36 грн. (арк.162), які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Клопотань про застосування обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу під час судового розгляду не надходило, підстав для його застосування до вступу вироку в законну силу суд не знаходить.

Крім того, суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України вважає необхідним скасувати арешт транспортного засобу - автомобілю «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким в момент ДТП керувала обвинувачена ОСОБА_8 , який є речовим доказом у кримінальному провадженні, та арешт на який було накладено в межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.01.2023р. у справі №334/296/23. Суд вважає, що потреба в застосуванні такого заходу відпала.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити їй покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного судом основного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку - 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 360 000 (триста шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4 - відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 370 000 (триста сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 36 копійок.

Скасувати арешт транспортного засобу - автомобілю «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_8 , який накладено ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2023р. у справі №334/296/23 (провадження №1-кс/334/123/23).

Речові докази: транспортний засіб - автомобіль «Ауді А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходитьсяна майданчику ГУНП в Запорізькій області за адресою: м.Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13 - повернути за належністю власнику ОСОБА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1