Справа № 539/310/24
Провадження № 1-кп/539/129/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Лубни Полтавської області кримінальне провадження №0000040 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миргород Полтавської області, громадянки України, яка має середню освіту, не працює, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,не судима в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2024, в умовах воєнного стану, в період часу з 21:00 по 22:00 год., більш точного часу встановити не надалось можливим, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, зі столу в кімнаті кухні викрала мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9C», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/909 від 17.01.2024 становить 2733,33 грн., що належить ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, не вбачаючи підстав для відмови у її затвердженні.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась у скоєному, просила затвердити укладену нею із прокурором угоду про визнання винуватості.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Також зазначила, що проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою, не заперечує.

Судом встановлено, що 25 січня 2024 року під час досудового слідства у місті Лубни Полтавської області між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною (яка наразі має статус обвинуваченої) ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін, відповідно до якої: ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнала свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення; сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Враховуючи ту обставину, що під час досудового слідства між обвинуваченою та прокурором за участю захисника, за наявності письмової згоди потерпілої була укладена угода про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, кримінальне провадження розглядалося судом відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи зазначену угоду про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Потерпілою у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , яка надала письмову згоду на укладення та затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченою та прокурором, що була надана у підготовчому судовому засіданні прокурором. Також у своїй заяві суду не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченої ОСОБА_4 , що вона повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки затвердження та невиконання угоди; характер обвинувачення, щодо якого вона беззастережно визнає себе винуватою; вид та міру покарання, яке буде призначене їй у разі затвердження угоди судом, і на яке вона погодилась.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами цієї угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не судима в силу ст. 89 КК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки: її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати в сумі 1514,56 грн., понесені під час проведення судової товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки її винуватість знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 січня 2024 року у місті Лубни Полтавської області між прокурором Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк у вигляді 1 (одного) року та зобов`язавши її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта, понесені під час проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-24/909 від 17.01.2024 у розмірі 1514,56 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень п`ятдесят шість копійок).

Речовий доказ: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9C», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1