ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3367/23 Справа № 207/2723/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000112, в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Камянське Дніпропетровської області, фактично проживаючого: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_9

захисника ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_10

захисника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, до 10 листопада 2023 року включно. Обвинуваченій ОСОБА_5 залишено визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд дійшов висновку, що ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема переховування від органу досудового розслідування або суду, вчинення нового злочин та незаконного впливу на свідків не змінилась з часу вирішення питання про обрання запобіжного заходу і вказану обставину не спростовано стороною захисту у суді.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та визначити обвинуваченій помірну заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги по суті вказує, що встановлена судом застава в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є непомірною для обвинуваченої.

- захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та визначити обвинуваченому заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вказує, що до іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а отже, суд виявив ознаки упередженості щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , не визначаючи йому альтернативного запобіжного заходу.

- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та замінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 12 вересня 2023 року судом не було надана а ні йому, а ні обвинуваченому ОСОБА_8 копії ухвали. Проте її копія була доставлена захисник через пошту 22 вересня 2023 року, в той же день і була оприлюднена на сайті Судова Влада України. Таким чином, захисник вважає, що строк апеляційного оскарження порушений з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті зазначає, що клопотання прокурора не містить фактичних обставин, які інкриміновані обвинуваченим, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, виклад обставин, які підтверджують наявність ризиків, а також обґрунтування неможливості запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує, що суд розглянув клопотання прокурора одночасно щодо всіх обвинувачених, що неприпустимо.

Крім того вказує, що суд не впевнився, що підозра і обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованим.

Зазначає, що в ухвалі суду вказані лише припущення про наявність ризиків, які не ґрунтуються на доказах.

Заслухавши обвинувачених та їх захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Вирішуючи питання дотримання строку оскарження судового рішення захисником ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з того, що причини пропуску строку, на які посилається захисник, стосовно того, що оскаржувана ухвала від 12 вересня 2023 року була доставлена йому через пошту 22 вересня 2023 року, не можна вважати поважними. В той же час, з метою не порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист та доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження ухвали.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Так, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були належним чином враховані обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.

При продовженні строку тримання обвинувачених під вартою враховується ступінь тяжкості інкримінованого їм кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також стадія кримінального провадження, коли ще не розпочато судовий розгляд, що свідчить про продовження існування ризиків переховування від органу досудового розслідування або суду, вчинення нового злочин та незаконного впливу на свідків.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, а тому обвинувачені, перебуваючи на волі можуть здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Отже, враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинувачених, іншими обставинами у їх сукупності, наявні підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останнім, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної їхньої процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави обвинуваченій ОСОБА_5 , є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Визначення обвинуваченій ОСОБА_5 застави в сумі 268 400 гривень в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченої, як на це вказує захисник ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, не вбачається, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Не визначення судом альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в даному випадку не свідчить про упередженість суду щодо цих обвинувачених, оскільки суд використав таке своє дискреційне право та не вважав за можливе на даному етапі кримінального провадження застосувати інститут застави саме до цих обвинувачених, що не підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Зауваження захисника ОСОБА_7 стосовно того, що суд розглянув клопотання прокурора одночасно щодо всіх обвинувачених, що на думку захисника є неприпустимим, не є слушними, оскільки чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено застережень щодо такого порядку розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000112, в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3