Справа № 574/1058/23
Провадження № 1-кп/574/164/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000415 від 13.09.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.03.2022 № 35 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та враховано таким, що з 03.03.2022 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.07.2023 №206 солдат ОСОБА_3 вибув у Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, м. Одеса на стаціонарне лікування з 20.07.2023.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 20.07.2023, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і вибув 19.07.2023 до медичного закладу на стаціонарне лікування, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, не прибув 20.07.2023 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, розташованого за адресою: вул. Пироговська, 2/2, м. Одеса, вибув до місця проживання своєї сестри в м. Одеса, де проводив час на власний розсуд до 27.07.2023, а надалі до свого місця проживання в с. Нерушай, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де продовжив проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

28.07.2023 близько 02 год. 39 хв., 29.07.2023 близько 11 год. 28 хв. та 02.08.2023 близько 06 год. 41 хв. ОСОБА_3 , шляхом направлення текстових повідомлень зі свого мобільного телефону, надав старшому бойовому медику 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_5 завідомо неправдиву інформацію про нібито своє перебування на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, розташованому в м. Одесі, починаючи з 20.07.2023.

09.08.2023 ОСОБА_3 самостійно прибув до місця розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 в одному із населених пунктів Конотопського району, Сумської області, назва якого судом не зазначається в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, та повідомив, що не перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, шляхом обману ухилявся від військової служби та приступив до виконання службових обов`язків.

Протягом періоду з 20.07.2023 по 09.08.2023 ОСОБА_3 обов`язки військової служби за місцем її проходження в одному із населених пунктів Конотопського району, Сумської області, назва якого судом не зазначається в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, не виконував, на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, м. Одеса, не перебував, а завдяки обману, що створював уявлення про поважність причин його не явки на службу та перебування на стаціонарному лікуванні у вищевказаному медичному закладі, протиправно ухилявся від військової служби, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання в с. Нерушай, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення на військову службу, за наявності можливості для цього.

Крім того, Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.07.2023 № 206 солдат ОСОБА_3 вибув у Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, АДРЕСА_1 на стаціонарне лікування з 20.07.2023.

Відповідно ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 № 704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та наказом МО України від 07.06.2018 №260 „Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премії.

Поряд з цим ОСОБА_3 , протягом періоду з 20.07.2023 по 09.08.2023 обов`язки військової служби за місцем її проходження в одному із населених пунктів Конотопського району, Сумської області, назва якого судом не зазначається в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, не виконував, а завдяки обману, що створював уявлення про поважність причин його не явки на службу та перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, протиправно ухилявся від служби, перебуваючи переважну більшість часу за місцем свого проживання в с. Нерушай, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для повернення на військову службу, за наявності можливості для цього.

При цьому ОСОБА_3 , достовірно знаючи даний факт та усвідомлюючи, що обов`язки військової служби він не виконує за відсутності поважних причин, не має фактичних та правових підстав для нарахування та виплати йому грошового забезпечення, діючи з прямим умислом, шляхом обману, з метою отримання грошових коштів, 28.07.2023 близько 02 год. 39 хв., 29.07.2023 близько 11 год. 28 хв. та 02.08.2023 близько 06 год. 41 хв. шляхом направлення текстових повідомлень зі свого мобільного телефону, надав старшому бойовому медику 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_5 завідомо неправдиву інформацію про нібито своє перебування на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону, розташованому в м. Одесі, починаючи з 20.07.2023.

У зв`язку з даним обманом та приховуванням інформації про дійсне місце свого перебування у період з 20.07.2023 по 09.08.2023 фінансово-економічним відділом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 безпідставно нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 35810,29 гривень.

У зв`язку з діянням ОСОБА_3 державі в особі військової частини НОМЕР_1 спричинено матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

В судовому засіданні, обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В зв`язку з отриманням контузії 19.07.2023 року він був направлений керівництвом війської частини на стаціонарне лікування у військовий госпіталь в м. Одеса, куди мав прибути 20.07.2023 року. Однак у вказаний день він до медичного закладу не прибув, а проводив час у сестри в гуртожитку в м. Одеса до 27.07.2023 року. Вподальшому 27.07.2023 року він прибув у військовий госпіталь, де пройшов медичне обстеження, однак на стаціонарне лікування його не прийняли, а тому він направився до місця свого проживання в с. Нерушай, Білгород - Дністровського району, Одеської області, де продовжив проводити час на власний розсуд. При цьому в телефонному режимі він неодноразово повідомляв медику військової частини ОСОБА_5 , що перебуває на стаціонарному лікуванні у госпіталі, розуміючи, що не має права без дозволу керівництва військової частини знаходитись по місцю свого проживання, а також, що вводячи в оману медика військової частини щодо місця свого перебування, він буде отримувати грошове забезпечення військовослужбовця. 09.08.2023 року він добровільно прибув до місця проходження військової служби в Конотопському районі Сумської області.

Заслухавши показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються, з`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю та його показання відповідають фактичним обставинам справи, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за:

-ч.4 ст. 409 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, в умовах воєнного стану.

-ч.1 ст. 190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких, передбачене ч.1 ст.190 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а передбачене ч.4 ст. 409 КК України, є тяжким злочином, а також особу винного, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, є військовослужбовцем та за місцем служби характеризується позитивно.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за можливе погодитися з думкою прокурора щодо можливості призначення останньому покарання за ч.4 ст.409 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі встановленої в санкції вказаної частини статті, а за ч.1 ст. 190 КК України покарання у виді штрафу.

Відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи обставини справи, клопотання командира військової частини НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавленням волі для можливості подальшого виконання ним бойових завдань, та особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, під час проходження військової служби отримував заохочення за сумлінне виконання службових обов`язків, а також був поранений у бойових діях під час захисту Батьківщини, суд вважає за можливе на підставі ст.58 КК України, замінити обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не має.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.409 та ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання, а саме:

- за ч.4 ст.409 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки;

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити до ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.58 КК України замінити ОСОБА_3 призначене покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки, на службове обмеження для військовослужбовців, строком на 2 (два) роки з відрахуванням в доход держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1