Справа № 357/7111/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження №0002167 від 02.08.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-24.06.2014 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 5 років позбавлення волі;

- 29.07.2015 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 296 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.07.2017 року умовно-достроково на 9 місяців 9 днів;

- 05.04.2018 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням т. 71 КК України на 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений з Старобабанівської виправної колонії (№92) 05.07.2019 року по відбуттю строку покарання;

- 06.05.2022 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

02.08.2019 року приблизно о 05 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом розбиття скла передніх правих дверей автомобіля марки «Daewoo», модель «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , звідки викрав належне останньому майно, а саме: флеш-накопичувач «SPSiliconPower», об`ємом пам`яті 8 GB, чорного кольору, вартістю 81, 67 грн., кабель «AUX» жовтого кольору, вартістю 43,33 грн., та грошові кошти в сумі 500 грн.

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 625 грн.

23 серпня 2019 року приблизно о 01 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля готелю «Київ», розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леся Курбаса 3, побачив ОСОБА_7 , після чого у нього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи намір уникнути опору особи, яка зазнає нападу, наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар дерев`яною битою по потилиці, внаслідок чого останній впав на плитку.

У подальшому, ОСОБА_3 , побачив, що ОСОБА_7 отямився та намагається чинити опір злочинним діям, наніс йому тією ж дерев`яною битою один удар по лівій гомілці, чим остаточно подолав опір останнього. Внаслідок вказаних ударів потерпілому ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження, а саме: рана в правій потиличній області, синець на лівій гомілці. Рана відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синець відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Доводячи злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 відкрито заволодів належними потерпілому ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 250 грн., які лежали у кишені кофти, та мобільним телефоном марки «Meizu», модель «M621H» сіро-чорного кольору, вартістю 1966, 67 грн., з вмістом карти пам`яті марки «Kingston» вид «microSDHC», об`ємом 16 GB, вартістю 83,34 грн., який лежав у правій кишені штанів.

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2300,01 грн.

23 серпня 2019 року приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, проходячи разом повз торгівельний центр «Центр-Сіті», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, б-р Олександрійський 52 а/1 а, побачили ОСОБА_8 , після чого у них виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи умисно, за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи намір уникнути опору особи, яка зазнає нападу, наніс ОСОБА_8 один удар дерев`яною битою по лівій кисті та один удар тією ж битою по потилиці. Одразу після цього ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, побачили, що потерпілий ОСОБА_8 , намагаючись втекти, впав на асфальт дороги, бажаючи остаточно подолати опір останнього, нанесли йому не менше 2 ударів кожен ногами по голові.

Внаслідок вказаних ударів потерпілому ОСОБА_8 завдані тілесні ушкодження, а саме: рани в лобній області справа, в потиличній області зліва; садно в лобно-тім`яній області справа, синці на повіках лівого ока, на лівій кисті та на лівій щоці; крововилив на склері лівого ока. Рани відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; усі інші ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Доводячи злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 викрав з правої задньої кишені шортів потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 300 грн. Одразу після цього ОСОБА_3 зняв з плеча потерпілого ОСОБА_8 належну йому сумку чорного кольору, а особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження заволоділа належним потерпілому ОСОБА_8 майном, яке знаходилось всередині вказаної сумки, а саме: сонцезахисними окулярами чорного кольору, вартістю 68,34 грн., та чохлом для окулярів чорного кольору вартістю 6,25 грн.

Після вчинення злочину особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникли, а незаконно здобутим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 374,59 грн.

ОСОБА_3 вчинив таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.

ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

В судовому засідання сторони надали до суду году про визнання винуватості, укладену 17 серпня 2023 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , яку сторони просили затвердити.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор - ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за:

- ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 187 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією майна, за виключенням житла.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджено остаточно визначити ОСОБА_3 покарання 7 сім років позбавлення волі з конфіскацією майна за виключенням житла обвинуваченого, яке йому належить на праві власності в порядку спадкування як дитиною-сиротою.

Узгоджено також вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 06.05.2022 року виконувати самостійно.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Також надано заяви потерпілих, в яких останні надають свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, погодився з встановленими обставинами. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Повідомив, що угода підписана в його присутності, добровільно без будь-якого примусу.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд зазначає наступне.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Отримує амбулаторну допомогу у лікаря психіатра.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №374 від 02.10.2019 року, ОСОБА_3 в даний час та під час вчиненні інкримінованих йому дій страждав на дисоціальний розлад особистості. ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Таким чином, ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 70 КК України.

Також угодою правильно визначено необхідність самостійного виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2022 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

При цьому враховується висновок Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладлений у постанові від 15 лютого 2021 року справа № 760/26543/17, провадження № 51 - 3600 кмо 20, згідно якого якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Речові докази:

- флеш-накопичувач «SPSiliconPower», об`ємом пам`яті 8 GB, чорного кольору, кабель «AUX» жовтого кольору, вартістю 43,33 грн., які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у останнього, як у власника майна;

- мобільний телефоном марки «Meizu», модель «M621H» сіро-чорного кольору, карту пам`яті марки «Kingston» вид «microSDHC», об`ємом 16 GB, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у останнього, як у власника майна.

Вирішення долі інших речових доказів підлягає вирішенню судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд кримінального провадження, відносно особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави в сумі 2355,15 грн.

Цивільні позови не заявлено.

Керуючись, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 17.08.2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.08.2023 року покарання, а саме за:

- ч. 2 ст. 185 КК України -2 (два) роки позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 187 КК України -4 (чотири) роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 187 КК України -7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_3 покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за виключенням житла.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 06.05.2022 року виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 23.08.2019 року по 06.07.2020 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Судові витрати у справі, зокрема за проведення експертизи від 26.09.2019 року у сумі 1256,08 грн., за проведення експертизи № 13-1/1674 від 23.09.2019 року у сумі 471,03 грн, за проведення експертизи №№ 13-1/1630 від 19.09.2019 року у сумі 628,04 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Речові докази:

- флеш-накопичувач «SPSiliconPower», об`ємом пам`яті 8 GB, чорного кольору, кабель «AUX» жовтого кольору, вартістю 43,33 грн., які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у останнього, як у власника майна;

- мобільний телефоном марки «Meizu», модель «M621H» сіро-чорного кольору, карту пам`яті марки «Kingston» вид «microSDHC», об`ємом 16 GB, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у останнього, як у власника майна.

Вирішення долі інших речових доказів підлягає вирішенню судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд кримінального провадження, відносно особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_9