Справа № 192/857/23
Провадження № 1-в/192/111/23
Ухвала

Іменем України

29 травня 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

засудженого 21 травня 2018 року ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років із конфіскацією усього особистого майна,

початок строку відбування покарання: 22.08.2017,

кінець строку відбування покарання: 22.08.2023,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій просить розглянути питання щодо застосування до нього ст. 81 КК України, посилається на те, що відбуває покарання у Солонянській виправній колонії з липня 2018 року. Весь час працює електриком у промисловій зоні, за амністією не звільнявся, ч. 5 ст. 72 КК України до нього не застосовувалась, УДЗ застосовувалось до нього у 2007 році, офіційно одружений, має рідну бабусю 1934 р.н., яка потребує піклування та догляду, інші родичі знаходяться на окупованій території та де проходять бойові дії.

У судому засіданні свою заяву підтримав, пояснив суду, що він виправився.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення клопотання засудженого заперечував, вважає, що засуджений не довів свого виправлення

Прокурор також проти задоволення клопотання заперечував, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 22.08.2017, кінець строку відбування покарання: 22.08.2023.

Раніше судимий:

14.08.2003 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 304, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

16.06.2004 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 01.06.2007 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік1 місяць 26 днів;

16.03.2010 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

27.06.2017 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до 850,00 грн штрафу;

Засуджений:

21.05.2018 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років із конфіскацією усього особистого майна.

Таким чином, ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення умисних злочинів, в тому числі тяжкого злочину.

На час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, складеної у травні 2023 року, ОСОБА_4 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 28.08.2017. За період перебування у Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався незадовільно, мав чотири стягнення, погашені за плином часу, заохочень не мав.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 19 липня 2018 року. Працевлаштований електриком парасилового цеху.

За час відбування покарання характеризується незадовільно, має два заохочення та чотири стягнення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користається при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Засуджений бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених, секція художньо-прикладної творчості, підтримує соціальні зв`язки на волі.

Разом з тим засуджений не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу (а.с. 8).

До засудженого було застосовано 8 стягнень, 7 з яких є погашеними, та лише 2 заохочення (а.с. 9).

05.07.2019 комісією виправної установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

18.09.2020 комісією установи відмовлено у застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 Кримінального кодексу як особі, що не стала на шлях виправлення.

27.08.2023 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України, як особі, що не довела свого виправлення.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , суд враховує посилання засудженого на те, що він працює. Разом з тим суд звертає увагу, що цього недостатньо для висновку про його виправлення.

Суд зазначає, що засуджений характеризується негативно, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користається при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Окрім того, засуджений має непогашене стягнення, до нього за весь період відбування покарання було застосовано лише два заохочення, він не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування поведінки за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1