КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 31 травня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на об`єкти нерухомості, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_8 , а саме: земельна ділянка площею 0,0517 гектарів, кадастровий номер :01:083:0213, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира за адресою: АДРЕСА_4 , - позбавивши зареєстрованих власників цього майна права на відчуження, користування та розпорядження майном.

Заборонено здійснювати будь-які реєстраційні дії, проводити виконавчі дії із стягнення заборгованості шляхом реалізації цього майна через проведення аукціонів, публічних торгів або через будь-які інші платформи, організовувати торги, аукціони з реалізації вказаних об`єктів нерухомого майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя зазначив про наявність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року скасувати, у задоволенні клопотання прокурора відмовити у повному обсязі. Також представник просить поновити строк апеляційного оскарження, зважаючи на те, що клопотання прокурора про арешт майна розглядалося без повідомлення ОСОБА_6 , про існування оскаржуваної ухвали представнику стало відомо 24 квітня 2023 року від приватного виконавця, який надав інформацію з торгової платформи ДП «СЕТАМ».

Представник вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Зазначає, що за результатами судових розглядів за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 07 грудня 2018 року у сумі 10 000 доларів США та судовий збір у сумі 7000 гривень.

Стверджує, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року ОСОБА_6 як стягувач отримав в Оболонському районному суді міста Києва виконавчі листи, видані 10 серпня 2022 року, на підставі яких приватним виконавцем 14 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження.

Зауважує, що 23 лютого 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, при цьому опис майна - квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , здійснено в присутності боржниці ОСОБА_8 , що підтверджується підписом останньої в постанові.

Також вказує, що після цих дій приватним виконавцем призначено оцінку квартири для подальшого виставлення на торги через ДП «СЕТАМ» для погашення боргу у зазначеному виконавчому провадженні.

На переконання представника, оскаржуваною ухвалою порушуються права ОСОБА_6 як стягувача, оскільки вказане рішення суду має на меті перешкодити здійсненню торгів через ДП «СЕТАМ» та затягування виконавчого провадження і неповернення ОСОБА_8 боргу ОСОБА_6 .

Звертає у вагу, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 остання у будь-який спосіб намагалася зупинити, затягнути судовий розгляд, а також створила штучні позови, щоб уникнути відповідальності та не повернути у будь-який спосіб ОСОБА_6 кошти, що підтверджується рядом інших судових справ, в яких забезпечувала позов шляхом накладення арешту на все майно.

Зазначає, що подані позови чітко підтвердили, що ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти, а повертати їх не збиралась, саме тому у будь-який спосіб намагалась арештувати, приховати, перереєструвати своє майно, щоб утруднити виконання рішення по стягненню з неї коштів на користь ОСОБА_6 .

Вважає, що при винесенні ухвали порушені норми матеріального та процесуального права, не досліджені належним чином всі обставини в їх сукупності, а слідчий суддя невірно прийшов до висновку, що існують взагалі правові підстави для накладення арешту на майно, зазначені в клопотанні.

Стверджує, що оскаржувана ухвала постановлена за відсутністю доказів необхідності такого арешту, всупереч законодавству, що спричинило порушення законних прав та інтересів ОСОБА_6 ..

Звертає увагу на тому, що накладаючи арешт на майно, яке підлягає реалізації, слідчий суддя встановив підставу, яка не передбачена кримінальним процесуальним кодексом, водночас жодної з підстав для накладення арешту, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, не вказав.

Зазначає, що відомості про повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 чи будь-якій іншій особі відсутні, що є необхідною умовою при накладенні арешту саме з метою, передбаченою п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вважає, що слідчим суддею не встановлено мети накладення арешту, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України.

Зауважує, що посилання у клопотанні на те, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів, конфіскації майна та спеціальної конфіскації в даному випадку не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до ст. 171 КПК України це виходить за межі ініціативи цивільного позивача, встановлених законодавцем.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, поновивши строк апеляційного оскарження, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З матеріалів справи видно, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності ОСОБА_6 чи його представника, завірену належним чином копію судового рішення останні не отримували, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за потрібне поновити представнику ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , строк апеляційного оскарження.

Згідно з матеріалами судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 березня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000366 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_8 щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_6 , який намагається заволодіти нерухомим майном останньої шляхом заниження його оціночної вартості в межах виконавчого провадження № 70331285, яке знаходиться у приватного виконавця ОСОБА_9 .

13 квітня 2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на речові докази - об`єкти нерухомості, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_8 , а саме: земельна ділянка площею 0,0517 гектарів, кадастровий номер :01:083:0213, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 17 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого суддіколегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000366 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0517 гектарів, кадастровий номер :01:083:0213, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 2; квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_8 , слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали, додані до нього, прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 09 березня 2023 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Твердження в апеляційній скарзі про відсутність повідомлень про підозру ОСОБА_6 чи будь-якій іншій особі не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що арешт майна призводить до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_6 , не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, зважаючи на те, що хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Твердження представника щодо відсутності підстав для арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання є безпідставними, зважаючи на те, що у даному випадку арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі представника, не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту вищевказаного майна та не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0517 гектарів, кадастровий номер :01:083:0213, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_8 , з забороною відчуження, користування та розпорядження цим майном, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на об`єкти нерухомості, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_8 , позбавивши права на відчуження, користування та розпорядження цим майном, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/14575/23-к Справа №11-сс/824/2924/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1