ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000016 від 28.01.2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 травня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добринівці Чернівецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно працевлаштованого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та за його вчинення призначено покарання у виді арешту строком 2 місяці.

Згідно вироку районного суду, рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.04.2016 вирішено стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , 18.07.2013

ЄУНСС: 716/624/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/258/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

року народження в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. З метою виконання вказаного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області було видано 05.04.2016 виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дитини та звернуто до виконання в Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області.

Однак ОСОБА_7 достовірно знаючи із квітня 2016 року про свій обов`язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно починаючи з 18.01.2015 року і до досягнення її повноліття будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, на обліку в Заставнівській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості, як шукаючий роботу не перебуває та із 01.01.2016 по теперішній час не перебував, будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, маючи регулярний дохід від тимчасової роботи в розмірі орієнтовно 3000 грн на місяць. Крім цього, ОСОБА_7 мав змогу заробляти гроші і сплачувати аліменти, оскільки у вказаний період він на лікуванні та обліку в центрі зайнятості не перебував, тобто не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 26711 гривень в період з 01.04.2021 по 01.04.2023, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він не оспорює доведеності вини та правильність кваліфікації його дій, однак вважає, що призначене районним судом покарання не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та принципам достатності покарання, є надмірно суворим.

Вважає, що районний суд не врахував належним чином те, що він раніше не судимий, вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілій завданий збиток, відсутність претензій з боку потерпілої.

Зазначає, що вчинення даного кримінального правопорушення мало місце внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки через скрутне матеріальне становище, з урахування того, що в нього на утриманні перебуває шестеро дітей та хвора мати, він не мав змоги сплачувати аліменти.

Вказує, що не дивлячись на скрутне матеріальне становище, він від своїх батьківських обов`язків ніколи не ухилявся, завжди піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини ОСОБА_9 .

Стверджує, що покарання у виді арешту строком на 2 місяці позбавить його можливості забезпечувати його дітей та матір, а також перераховувати аліменти на дитину від першого шлюбу ОСОБА_9 .

Просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, призначити йому покарання у виді громадських робіт.

На дану апеляційну скаргу надійшло заперечення прокурора Заставнівського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_11 , в якому прокурор вважає подану апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою.

Прокурор зазначає, що дії ОСОБА_7 мають систематичний характер, оскільки щодо нього раніше вже були відкритті кримінальні провадження за ухилення від сплати аліментів, належних висновків він для себе не зробив.

Вказує, що посилання в апеляційній скарзі на часткове відшкодування коштів потерпілій є необґрунтованим, оскільки ці кошти він повинен відшкодувати за рішенням суду.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку, вимоги апеляційної скарги та заперечення на неї, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Оскільки, апелянт не оспорює обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації його дій, тому колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, є обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказаних вимог при призначенні покарання районним судом не було дотримано.

Призначаючи покарання районний суд врахував тяжкість вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків.

Крім того районний суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, його позитивну характеристику, те що він в силу ст. 89 КК України є не судимий.

Однак, районним судом не в повній мірі було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Як встановлено апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_7 з лютого 2019 року перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_12 , з якою спільно утримують 6 дітей: ОСОБА_9 2020 року народження, ОСОБА_13 2021 року народження, ОСОБА_14 2022 року народження, ОСОБА_15 2015 року народження, ОСОБА_16 2007 року народження.

Також у ОСОБА_7 від шлюбу з ОСОБА_17 є син ОСОБА_9 2016 року народження, від шлюбу з потерпілою ОСОБА_18 - донька ОСОБА_9 2013 року народження.

У обвинуваченого ОСОБА_7 є хвора мати ОСОБА_19 , яка потребує його допомоги та догляду, є інвалідом 2 групи.

На переконання апеляційного суду, з урахуванням кількості осіб, які перебувають на утриманні ОСОБА_7 застосовувати до нього покарання у виді арешту є недоцільним, оскільки це буде мати негативний вплив на життя та забезпечення малолітніх дітей та хворої матері, які потребують його опіки та догляду.

Районним судом не було належним чином враховано думку потерпілої ОСОБА_18 , яка просила ОСОБА_7 суворо не карати, жодних претензій до нього не має.

Також потерпіла підтвердила, що ОСОБА_7 виплатив більшу частину заборгованості по аліментах, що на думку апеляційного суду свідчить про бажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення.

ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду вказав, що щиро кається у скоєному, бажає повністю виплатити заборгованість по сплаті аліментів та в подальшому не допускати заборгованості щодо утримання дитини.

Обвинувачений повідомив, що у разі застосування до нього більш м`якого виду покарання, який не передбачає ізоляції, він матиме змогу працювати, отримати кошти за оренду земельного паю, реалізувати отримане зерно та сплатити аліменти.

Також вказав, що це є сезонний заробіток і якщо він буде відбувати покарання у виді 3 місяців арешту - не зможе реалізувати зерно та заробити кошти на утримання дітей та сплату аліментів.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України вбачається, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На переконання апеляційного суду застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш тяжкого виду покарання, передбаченого санкцією інкримінованої йому статті, у даному випадку призведе до негативних наслідків у виді неможливості подальшої сплати аліментів та погіршення матеріального та соціального становища дітей, які перебувають на утриманні обвинуваченого.

При цьому, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_7 сплатив більшу частину заборгованості та виявив бажання і надалі сплачувати аліменти, апеляційний суд не вбачає неможливості перевиховання та виправлення обвинуваченого при застосуванні більш м`якого виду покарання.

За та таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, вирок районного суду підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку із його надмірною суворістю.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 408, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

12.07.2023 року

(дата засвідчення копії)