Номер провадження 11-кп/816/423/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року, за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року, яким останнього було засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, за нововиявленими обставинами - було відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати увалу Зарічного районного суду м. Суми від 18.02.2022 року, а справу направити до Зарічного районного суду м. Суми на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена за результатом неповного судового розгляду, з врахуванням того, що ним було заявлено клопотання про допит трьох свідків, які мали повідомити суду про те, що попередньо та в день вчинення злочину він перебував у стані страху за своє життя, про що казав цим особам безпосередньо, у задоволенні якого було відмовлено, що свідчить про те, що суд не був безстороннім та неупередженим при дослідженні доказів.

Вказані обставини, як зазначає апелянт, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого судового рішення.

В поданій апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 посилається на те, що звертаючись до суду з заявою про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинам ОСОБА_7 свої вимоги обгрунтовував тим, що під час судового розгляду не були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які могли повідомити нові обставини щодо його емоційного стану, викликаного неправомірними діями потерпілих, що систематично принижували його честь і гідність, у зв`язку з чим під час вчинення суспільно - небезпечного діяння він не розумів своїх дій та не міг керувати ними. У даному випадку судом першої інстанції судово - психологічну експертизу для визначення психологічного стану засудженого призначено не було, як і не було досліджено обставин протиправної поведінки потерпілих, погроз з їх боку ОСОБА_7 та факту існування психотравмуючої ситуації для останнього під час скоєння злочину. При цьому тривале перебування ОСОБА_7 у психотравмуючому стані, що могли підтвердити заявлені свідки, призвело до раптових суттєвих психічних змін його емоційного стану, який є ознакою суб`єктивної сторони складу правопорушення і є обставиною, що пом`якшує покарання, враховується під час призначення покарання, а також, є підставою для перекваліфікації суспільно - небезпечного діяння на ст. 116 КК України.

Захисник вказує, що оскільки суд не взяв до уваги як її доводи, так і доводи засудженого ОСОБА_7 щодо наявності нововиявлених обставин, вважати оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою підстави відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг, засудженого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, потерпілу та її представника, які вважали судове рішення законним, обґрунтованим та просили залишити його без зміни, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для її задоволення, встановивши, при цьому, що зазначене останнім у заяві, з огляду на вимоги ст. 459 КПК України, не є нововиявленими обставинами.

Так, згідно з ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, 3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути, 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Положеннями п.4 ч.2 ст.462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

З матеріалів даного провадження вбачається, що 11 лютого 2014 року вироком Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_7 було засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.

У своїй заяві про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, засуджений вказував на те, що при ухваленого відносно нього вироку, судом не було встановлено його мотиву та мети позбавлення потерпілих життя, не зазначено обставини та спосіб вчинення злочину, тобто, суб`єктивна та об`єктивна сторони вказаного злочину взагалі не розкрита. Крім того, засуджений вказував, що у кримінальній справі за його обвинуваченням за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, необхідно допитати свідків, з врахуванням показань яких можливо було б перекваліфікувати його дії на менший за тяжкістю злочин, за який не передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Також, засуджений посилався на неналежне надання йому правової допомоги.

При розгляді даної заяви засудженого, судом першої інстанції було встановлено, що вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, набрав законної сили і був залишений без змін апеляційним судом. В касаційному порядку вказаний вирок не переглядався.

При цьому, перевіряючи доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що при розгляді справи відносно нього, було допущено його неповноту, невірну оцінку досліджених доказів, судом було встановлено, що під час розгляду справи були досліджені всі докази подані сторонами, в тому числі, висновок судово-психіатричної експертизи, характеризуючі особу засудженого дані, які були визнані судом вищої інстанції належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення та для призначення ОСОБА_7 саме довічного позбавлення волі, а наведені заявником обставини, що на його думку є нововиявленими, не є такими, оскільки фактично є незгодою з постановленими відносно останнього судовими рішенням в справі за його обвинуваченням, які набрали законної сили і які в такий спосіб заявник намагається безпідставно скасувати.

Саме з врахуванням вказаних обставин, суд і дійшов висновку, що заява ОСОБА_7 не містить жодних обставин з вичерпного переліку підстав, наведених в ст. 459 КПК України, які можливо було б вважати нововиявленими, та які могли б суттєво вплинути на прийняте судом рішення, що і стало підставою для відмови у її задоволенні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі і ставити під сумнів їх законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянтів про безпідставність відмови суду у допиті свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які могли повідомити нові обставини щодо емоційного стану ОСОБА_7 , викликаного неправомірними діями потерпілих, що систематично принижували його честь і гідність, у зв`язку з чим під час вчинення суспільно - небезпечного діяння він не розумів своїх дій та не міг керувати ними, то як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд надав їм належну правову оцінку, з посиланням на те, що у справі було проведено відповідне експертне дослідження, а зазначені заявником особи не є фахівцями в галузі психології чи психіатрії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що судом було вірно враховано, що про існування цих осіб заявнику було відомо раніше, а обставин, які стали перепоною для їх допиту за клопотанням сторони захисту під час розгляду справи в суді першої інстанції, чи під час апеляційного розгляду, ОСОБА_7 чи його захисником не наведено, і таких обставин при розгляді даного провадження також не встановлено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до практики Верховного Суду, нововиявлені обставини - це є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Право особи на справедливий суд, яке гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в практиці Європейського суду з прав людини розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін та наводить один із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішень суду. Цей принцип, як наголошує ЄСПЛ, означає, що «жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. При цьому, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру», а тому прийшов до вірного висновку про те, що доводи апелянта щодо провокації злочину зводяться до незгоди з судовим рішенням, наводячи при цьому рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Попов проти Молдови», згідно з яким процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Тим самим, обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами відповідно до ст. 459 КПК України є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування (розгляду).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у поданій заяві засуджений ОСОБА_7 просить повторно дослідити докази у кримінальному провадженні та перекваліфікувати його дії з п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, на інший злочин, санкція якого не передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, що не є нововиявленими обставинами, за яких вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року, яким останнього було засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі, підлягав би перегляду, що і було враховано судом при прийнятті оскаржуваної ухвали.

З врахуванням вищезазначеного, колегія дійшла висновку, що судове рішення, яким ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування та направлення на новий судовий розгляд не вбачається, у зв`язку з чим ухвалу суду слід залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами, залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4