Провадження № 1-кс/947/8836/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000019 від 13.01.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гонората Подільського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, вдівця, маючого на утриманні малолітню дитину, інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ДПП НП України від 18.09.2019 року № 738 о/с, ОСОБА_4 було призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП, зі спеціальним званням - лейтенант поліції.

02.01.2023 року у складі екіпажу «Океан-0206» на Малиновський район патрулювання м. Одеса на службовому транспортному засобі Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні, у однострої, з табельною вогнепальною зброєю та спеціальними засобами, заступили поліцейський взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_7 та інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 .

Крім того, 02.01.2023 року у складі екіпажу «Океан-0251» на Малиновський район патрулювання м. Одеса на службовому транспортному засобі Toyota Prius

д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні, у однострої, з табельною вогнепальною зброєю

та спеціальними засобами, заступили командир роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП капітан поліції ОСОБА_8 та інспектор взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_9 .

Так, 02.01.2023 року близько 16:20 год рухаючись в м. Одесі по вул. Балківська

в сторону вул. Чорноморського козацтва, екіпажом «Океан-0206» на службовому транспортному засобі Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні у складі

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , виявлено автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по вищевказаній дорозі.

Далі, близько 16:22 год, ОСОБА_7 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні службового автомобіля Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні, через гучномовець повідомлено про необхідність зупинки водієм авто Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 , а також увімкнено проблискові маячки та сирену.

Після зупинки вищевказаного авто за адресою: м. Одеса, кут вул. Одарія та

вул. Чорноморського Козацтва, як водія транспортного засобу Skoda Octavia

д.н.з. НОМЕР_3 , працівниками поліції виявлено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого, з невстановлених на даний час підстав, останні звертались як ОСОБА_11 .

Разом з цим, на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 , перебував батько ОСОБА_10 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Далі, близько 16:25 год ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_10 про причину зупинки «скарга пересічних громадян на затемнені вікна» та запропоновано пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку із виявленням, як на думку ОСОБА_7 , ознак такого сп`яніння, на що ОСОБА_10 погодився. Після цього, напарник ОСОБА_7 - ОСОБА_4 відвів ОСОБА_10 до службового транспортного засобу RenaultDusterд.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні та останній самостійно сів на заднє праве пасажирське сидіння.

Після цього, через декілька секунд, із транспортного засобу Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 вийшов батько ОСОБА_10 - ОСОБА_12 та підійшовши

до ОСОБА_7 , поцікавився що відбувається. При цьому, ОСОБА_12 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді порушення координації рухів, порушення мови та інші.

У ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , останній нецензурно висловися в бік ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 грубо порушуючи вимоги

ч. ч. 2, 4, 5, 6 ст. 29, ч. 2 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42, ч. ч. 1, 2 ст. 43,

ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, не контролюючи свою поведінку, піддавшись емоціям, нехтуючи покладеними на себе службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, при відсутності будь-якої загрози як своєму життю і здоров`ю, оточуючим, так і публічній безпеці та громадському порядку, за відсутністю факту нападу ОСОБА_12 , який жодного опору не чинив, не повідомивши порядок застосування поліцейського заходу примусу фізичної сили, схопив останнього за комірець куртки та використовуючи спеціальні прийоми боротьби повалив на асфальт, з метою його затримання, тим самим спричинив потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

В цей момент, напарник ОСОБА_7 - ОСОБА_4 підбіг до заднього правого пасажирського сидіння службового транспортного засобу Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні та використовуючи спеціальні прийоми боротьби, нехтуючи покладеними на нього службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, при відсутності будь-якої загрози як своєму життю і здоров`ю, оточуючим, так і публічній безпеці та громадському порядку, за відсутністю факту нападу ОСОБА_10 , який жодного опору не чинив, не повідомивши порядок застосування поліцейського заходу примусу фізичної сили, дістав останнього із вказаного авто та повалив на асфальт, тим самим спричинив потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

Одночасно з цим, ОСОБА_7 , використовуючи спеціальні прийоми боротьби, продовжуючи застосовувати фізичну силу стосовно ОСОБА_12 , з метою його затримання, потягнув останнього по асфальту до себе та поклав обличчям донизу, чим продовжував спричиняти потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

У свою чергу, ОСОБА_4 використовуючи спеціальні прийоми боротьби, продовжуючи застосовувати фізичну силу стосовно ОСОБА_10 , з метою його затримання, поклав останнього обличчям донизу та викрутив його праву руку за спину, чим продовжував спричиняти потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

Далі, близько 16:27 год ОСОБА_7 використовуючи спеціальні прийоми боротьби, продовжуючи застосовувати фізичну силу стосовно ОСОБА_12 ,

з метою його затримання, скориставшись безпорадним станом останнього,

за відсутністю факту нападу ОСОБА_12 , який жодного опору не чинив, всупереч вимог ч. ч. 2, 4, 5, 6 ст. 29, ч. 2 ст. 30, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42,

п. 3 ч. 4 ст. 42, ч. ч. 1, 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44, ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», застосував стосовно останнього спеціальні засоби кайданки, які одягнув йому на руки, які були заведені назад, чим продовжував спричиняти потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

Крім того, ОСОБА_7 в результаті застосування спеціальних прийомів боротьби, фізичної сили, тягнучи ОСОБА_12 до себе з метою покласти обличчям донизу, а у подальшому одягаючи на ОСОБА_12 спеціальний засіб кайданки, та під час затримання останнього, заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді садна правої скроневої ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У подальшому, близько 16:33 год на місце події за вищевказаною адресою на службовому транспортному засобі Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні прибув екіпаж «Океан-0251», у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , для доставки ОСОБА_12 до ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області для складання адміністративних матеріалів.

У свою чергу, екіпаж «Океан-0206» на службовому транспортному засобі Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 на синьому фоні у складі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_10 направились до медичного закладу для проведення освідування.

Близько 17:00 год 02.01.2023 ОСОБА_12 екіпажом «Океан-0251», у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , доставлено до ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 53, (далі Відділ поліції), а затриманого поміщено до кімнати прийому громадян для складання адміністративних матеріалів.

Згодом, близько 18:07 год 02.01.2023 до Відділу поліції прибув екіпаж

«Океан-0206» на службовому транспортному засобі Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1

на синьому фоні у складі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Далі, близько 18:10 перебуваючи у Відділі поліції, у кімнаті прийому громадян, працівники поліції у ході спілкування із ОСОБА_12 , в якого руки були заведені за спину та в кайданках, почали провокувати останнього висловлюючись в його бік словесними образами.

У свою чергу, ОСОБА_12 почувши вказані образи намагався вдарити правою ногою ОСОБА_8 , який в цей момент стояв поруч із ним справа.На вказане, ОСОБА_8 намагаючись заспокоїти ОСОБА_12 почав його утримувати на місці, зафіксувавши рухи останнього та притиснувши до стільців.

Далі, близько 18:11 год., напарник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , використовуючи спеціальні прийоми боротьби, нехтуючи покладеними на нього службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги ч. ч. 2, 4, 5, 6 ст. 29, ч. 2 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42, ч. ч. 1, 2 ст. 43,

ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», не повідомивши порядок застосування поліцейського заходу примусу фізичної сили, почав наступати на ноги та наносити численні удари лівою ногою в сторону ніг ОСОБА_12 , який в цей момент був притиснутий ОСОБА_8 до стільців, та руки якого були заведені за спину і в кайданках, чим спричинив потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

Крім того, ОСОБА_9 , в результаті застосування спеціальних прийомів боротьби, фізичної сили, завданих вищевказаних ударів ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижнього полюсу лівого наколінника, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Далі, у період з 18:12 до 18:28 перебуваючи у Відділі поліції, у кімнаті прийому громадян, ОСОБА_7 у ході спілкування із ОСОБА_12 , в якого руки були заведені за спину та в кайданках, та який перебував на підлозі, продовжував провокувати останнього висловлюючись в його бік словесними образами.

У подальшому, близько 18:30 год ОСОБА_7 грубо порушуючи вимоги

ч. ч. 2, 4, 5, 6 ст. 29, ч. 2 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42, ч. ч. 1, 2 ст. 43,

ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, не контролюючи свою поведінку, піддавшись емоціям, нехтуючи покладеними на себе службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, нехтуючи покладеними на нього службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, при відсутності будь-якої загрози як своєму життю і здоров`ю, оточуючим, так і публічній безпеці та громадському порядку, за відсутністю факту нападу ОСОБА_12 , який жодного опору не чинив, та який перебував на підлозі із заведеними руками за спину та в кайданках, не повідомивши порядок застосування поліцейського заходу примусу фізичної сили, підбіг та сів на нього зверху і наніс останньому близько 6 ударів правою рукою в область голови та тулуба, чим спричинив потерпілому фізичний біль і моральні страждання.

Крім того, ОСОБА_7 в результаті застосування спеціальних прийомів боротьби, фізичної сили, завдання вищевказаних ударів ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За викладених обставин 10.07.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками: перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

В судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання з огляду на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, самостійно виховує та забезпечує малолітню дитину та має необхідність працювати. Підозра в частині є необґрунтованою. Ризики зазначені прокурором у клопотанні не доведені, так як події, які зазначено у підозрі відбувалися півроку тому, а за цей час підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування та не здійснював вплив на свідків. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника та просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту задля надання можливості нести службу, заробляти кошти для утримання його малолітнього сина, якого він виховує сам.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, заслухавши думку учасників судового засідання, приймаючи до уваги надані стороною захисту матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 4 статті 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 10.07.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками: перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, з огляду на суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує останньому у випадку подальшого визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Проте, аналізуючи вказаний ризик також в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на надані захисником характеризуючі дані на підозрюваного, відповідно до яких він має на утриманні малолітню дитину, яку забезпечує сам, так як дружина його загинула, має постійне місце роботи та постійне проживання, також частково погоджується з підозрою та не переховувався від органу досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, відповідно до чого слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду є мінімальним.

Посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, на думку слідчого судді є також обґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 , будучи діючим працівником правоохоронного органу, та маючи у зв`язку із виконанням службових обов`язків міцні та сталі зв`язки із працівниками інших правоохоронних органів, з метою укриття своєї злочинної діяльності може спробувати впливати на потерпілого та свідків, у тому числі своїх колег, щоб ті утримались від спілкування з органом досудового розслідування та судом.

Проте, оскільки досудове розслідування триває з січня місяця 2023 року та з цього часу конкретних фактів негативної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , які б вказували на вчинення останнім будь-яких дій, направлених на вплив на свідків прокурором не наведено, а тому слідчий суддя вважає, що встановлений ризик є незначним.

Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається також на наявність ризиків передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та зазначає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання.

Також, сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання.

Беручи до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, його дії, як вони викладені в повідомлені про підозру, а також характеризуючі дані на підозрюваного, відповідно до яких останній: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину, працює, тобто має постійне джерело прибутку, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно до наданої в судовому засіданні характеристики, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків у нього та про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи позитивні характеризуючі дані підозрюваного ОСОБА_4 та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, які є мінімальними.

Керуючись, ст. ст. 177, 178, 179, 194, 309, 374, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000019 від 13.01.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 10.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, а саме:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ними час;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1