печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.03.2023, про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2023 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.03.2023, про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021.

Особа, що подала скаргу - ОСОБА_3 , подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав у повному обсязі.

Слідчий, рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом вставлено, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001503 від 19.07.2021.

03.09.2022 ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням до Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Києві про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021.

10.03.2023 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майором Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021.

Проте, слідчий суддя з висновками слідчого у постанові від 10.03.2023 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді прийти висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак таких не має та як наслідок вважає за необхідне скасувати постанову від 10.03.2023, як таку, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021, слідчий зазначив, що у ході досудового розслідування не встановлено факту завдання ОСОБА_3 фізичної або моральної шкоди.

Разом з тим, слідчим не враховано, положення ч.2 ст.55 КПК України, яка зазначає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення та не вказано які слідчі (розшукові) дії були вчиненні, що направлені на встановлення факту завдання шкоди ОСОБА_3 .

Як вбачається з постанови від 10.03.2023, кримінальне провадження №0001503 від 19.07.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 та на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2020.

Питання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021 підлягає повторному розгляду з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин та наведених норм законодавства, оскільки постанова на містить посилань на проведені слідчі чи інші процесуальні дії, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують відсутність завдання ОСОБА_3 шкоди, як потерпілому.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги у частині визнання ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та надання пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, оскільки дана вимога є передчасною.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 26, 55, 107, 110, 220, 221, 303-305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.03.2023, про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.03.2023 - скасувати.

Зобов`язати уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні №0001503 від 19.07.2021 розглянути заяву ОСОБА_3 від 03.09.2022 відповідно до вимог ст. 55 КПК України.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1