Справа №591/3204/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/404/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/3204/23 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.04.2023 про накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в повному обсязі, оскільки слідчим суддею було порушено вимоги ст. 98, 170, 173 КПК під час розгляду клопотання слідчого, а висновок про те, що арештовані речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження суперечить дійсним обставинам справи та є необґрунтованим. В ухвалі слідчого судді не зазначено, яке значення мають речі, на яких накладено арешт для кримінального провадження за підозрою у заподіянні побоїв та пошкодженні майна, що належить працівнику правоохоронного органу, не було встановлено, що наявна загроза збереженню арештованих речей, тому відсутня необхідність у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. ОСОБА_10 не був присутній під час розгляду клопотання про арешт майна, копію ухвали йому не було вручено, а захисник ознайомився з матеріалами справи та копією оскаржуваної ухвали лише 08.06.2023, тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

24.04.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із заступником керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, звернувся ст. слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000131 від 20.04.2023 здійснюється досудове розслідування за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 347 КК.

20.04.2023 до ЄРДР за № 0000131 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 347 КК, а 21.04.2023 о 06:25 працівником поліції у приміщенні адміністративної будівлі Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області в порядку ст. 208 КПК було проведено обшук затриманого ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено: годинник чорного кольору з ремінцем чорного кольору марки «YUZEX»; військовий квиток на ім`я ОСОБА_10 НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Sigma» імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 з сім-картками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; грошові кошти в сумі 2515 грн; картка ПриватБанк № НОМЕР_6 ; гаманець коричневого кольору; жетон із написом « ОСОБА_10 , Цар; 19.05.1978, А (ІІ) Rh+».

Оскільки вилучене в ході проведення обшуку майно має у кримінальному провадженні доказове значення та визнане речовими доказами, тому з метою збереження речових доказів слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.04.2023 клопотання слідчого задоволено частково та накладено арешт на майно, яке було вилучено 21.04.2023 під час затримання в порядку ст. 208 КПК ОСОБА_10 шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування, а саме на: годинник чорного кольору з ремінцем чорного кольору марки «YUZEX»; військовий квиток на ім`я ОСОБА_10 НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Sigma» імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 з сім-картками НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; жетон із написом « ОСОБА_10 , Цар; 19.05.1978, А (ІІ) Rh+» з метою збереження вказаного майна як речових доказів по справі. В іншій частині в задоволенні клопотання відмовлено. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що вилучені речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження, і які можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а згідно п. 3 ч. 2 цієї статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Правило дотримання п`ятиденного строку на оскарження ухвал слідчого судді з дня їх оголошення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Власник майна ОСОБА_10 та його представник ОСОБА_8 не були присутніми під час розгляду провадження та на проголошенні ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.04.2023, тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглянувши клопотання слідчого, задовольнивши його частково і наклавши арешт на майно, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вилучені речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження, і можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам КПК, оскільки при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно положень КПК (ст. 1 КПК) та належною правовою (судовою) процедурою забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу (обмеженню) (ч. 2 ст. 2 КПК).

Зокрема, при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя не дотримався вимог ст. 170-173 КПК, не достатньо з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 345 КК настає виключно у разі умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а за ч. 2 ст. 347 КК у разі умисного знищення або пошкодження майна, що належить працівникові правоохоронного органу, працівникові органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю (у тому числі після звільнення з посади) чи їхнім близьким родичам, у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу або примусовим виконанням рішень державним виконавцем чи приватним виконавцем (у тому числі у минулому) вчинені шляхом підпалу, вибуху або іншим загальнонебезпечним способом, або такі, що спричинили загибель людей чи інші тяжкі наслідки.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20.04.2023 були внесені до ЄРДР за № 0000131 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 347 КК, за фактом того, що 20.04.2023 близько 16:00 за адресою: с. Ромашкове Шосткинського району Сумської області, невстановлені особи у військовій формі використовуючи предмети схожі на автоматичну вогнепальну зброю, спричинили тілесні ушкодження працівникам ВСП, у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків. Крім цього, 20.04.2023 близько 16:00 між с. Кам`янка та с. Ромашкове Шосткинського району Сумської області невстановлені особи у військовій формі, використовуючи предмети схожі на автоматичну вогнепальну зброю, вчинили насильство та спричинили тілесні ушкодження працівникам поліції, у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків.

21.04.2023 о 06:25 працівником поліції у приміщенні адміністративної будівлі Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, в порядку ст. 208 КПК, було проведено обшук затриманого ОСОБА_10 , в результаті якого виявлено та вилучено певні речі і документи, зазначені в клопотанні ст. слідчого.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий обґрунтував його тим, що зазначені речі мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 131 КПК, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а згідно ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, констатовано, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В рішеннях ЄСПЛ від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошується, що «перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним».

З огляду на викладене, вилучене майно не може мати відношення до предмета, об`єкту чи об`єктивної сторони як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, так і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 347 КК, а також знаряддя їх вчинення.

Указані обставини свідчать про те, що втручання органу досудового розслідування у право ОСОБА_10 на мирне володіння належного йому майном не є законним, не переслідує будь-якого суспільного інтересу і накладення арешту на його майно не можна вважати пропорційним заходом визначеним у кримінальному процесуальному законі цілям.

Не дотримавшись вимог ст. 131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника власника майна задоволенню.

Після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити старшому слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 395, 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.04.2023 про накладення арешту на майно.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.04.2023 про накладення арешту на майно скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, вилученого в ході обшуку затриманого, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4