ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах власника майна - ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 липня 2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000545 від 28.06.2023 року за ч.3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 липня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого ОСОБА_8 , яке погоджено з прокурором ОСОБА_5 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000545 від 28.06.2023 року.

Накладено арешт на грошові кошти в сумі 5500 доларів США, які були виявлені та вилучені під час обшуку 09 липня 2023 року, в іншій частині клопотання відмовлено.

На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , в якій захисник не погоджується із рішенням слідчого судді, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Стверджує, що слідчий суддя не врахував правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як речового доказу, відсутності підозри у кримінальному провадженні, не встановлено наслідків арешту.

Вважає, що вимогами ч.2 ст. 64-2 КПК України встановлено, що саме прокурор має звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки ОСОБА_7 не повідомлено про підозру, а тому клопотання подане не уповноваженою особою.

Зазначає, що вилучені кошти не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки не були задіяними у схемі із незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

ЄУНСС: 727/7363/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-сс/822/192/23 Доповідач: ОСОБА_1 .

Вказує, що грошові кошти, які були задіяні працівниками правоохоронних органів під час контролю за вчиненням злочину у розмірі 5500 доларів США, про що йдеться в клопотанні слідчого, не могли бути знайдені під час обшуку, оскільки ОСОБА_10 того дня не була дома.

Стверджує, що вилучені кошти використовує для утримання своїх малолітніх дітей.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що не застосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, втрати чи знищення майна.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 5500 доларів США.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши витребувані матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги слідчим суддею були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що 28 червня 2023 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000545, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_11 , вступивши у попередню злочинну змову із невстановленими на даному етапі досудового слідства особами, у невстановлений час, дату та місці, достовірно знаючи про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який продовжено у встановленому порядку з 05 год 30 хв 20.05.2023 строком на 90 діб (тобто до 18.08.2023), з метою особистого збагачення організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, відповідно до наступних обставин.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, на підставі п.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, відповідно до Постанови КМУ від 29.12.2021 № 1455 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» та Постанови КМУ від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років.

Разом із тим, в період часу з кінця червня 2023 року до 09.07.2023 невстановлені особи, діючи спільно із ОСОБА_11 , підшукали громадян України, яким на період дії правового режиму воєнного стану заборонено виїжджати за межі України - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які, в свою чергу, бажали перетнути державний кордон України, надавши їм попередні інструкції, поради та вказівки щодо порядку незаконного переправлення, а також повідомивши, при цьому, що вартість такого переправлення буде становити 4800 Євро, або ж в еквівалентному розмірі відповідно до діючого курсу - 5500 доларів США, та визначили спосіб надання таких коштів.

Надалі, 07.07.2023 близько 11 год ОСОБА_12 , діючи за вказівками на даний час невстановленої особи, яка організовувала незаконне переправлення через державний кордон України, біля готелю «Оазис», що по вул. Руська 299, в м. Чернівці, передав невстановленій особі жіночої статі, яка була за кермом автомобіля «Джип Гранд Чирокі» д.н.з. НОМЕР_1 , попередньо обумовлений авансовий платіж у розмірі 500 доларів США за відповідні послуги, продовжуючи очікувати подальших вказівок та інструкцій щодо подальшого незаконного переправлення його через державний кордон України.

В подальшому, 09.07.2023 близько 07 год 50 хв, ОСОБА_11 , діючи на виконання попередньо розробленого злочинного плану за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, умисно, з корисливих мотивів, використовуючи транспортний засіб марки «Мерседес Бенц Спринтер» іноземної реєстрації НОМЕР_2 , прибув до заздалегідь обумовленого місця, поруч з готелем «Оазис», по вул. Руська, 299, в м. Чернівці, де, відповідно до попередніх вказівок невстановленої особи, його очікували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яких останній забрав з метою їх подальшого перевезення.

Продовжуючи виконання своєї частини злочинного плану, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, з метою незаконного переправлення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 направився в с. Бояни, Чернівецького району, Чернівецької області та, зупинившись поруч із торговим центром «Де добре», діючи з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_12 про необхідність передачі йому іншої частини грошових коштів задля продовження руху та виконання домовленостей щодо незаконного переправлення його через державний кордон.

Отримавши відповідну вимогу та вказівки від невстановленої особи із використанням застосунку «WhatsApp», ОСОБА_12 , розуміючи можливість припинення попередніх домовленостей із відповідними особами, передав ОСОБА_11 відповідну суму грошових коштів в розмірі 4900 доларів США, після отримання та перерахунку яких ОСОБА_11 розвернув автомобіль та розпочав рух в зворотному напрямку, при цьому надаючи вказівки з приводу того, як відбуватиметься подальше переправлення, запевняючи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що до вечора вони будуть в Румунії, та в ході руху по автошляху «Н03» звернув в с. Остриця, Чернівецького району, Чернівецької області.

Надалі, цього ж дня о 09 годині 46 хвилин ОСОБА_11 , рухаючись у автомобілі марки «Мерседес Бенц Спринтер» іноземної реєстрації НОМЕР_2 , в межах с. Остриця, Чернівецького району, Чернівецької області, діючи згідно спільного злочинного плану із невстановленими слідством особами з метою незаконного переправлення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 через державний кордон України, був зупинений працівниками поліції та працівниками прикордонного загону, в салоні якого на момент зупинки перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В ході проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні в якості свідка було допитано ОСОБА_13 , який показав, що 09.07.2023 біля 07:00 годин біля готелю «Оазис», що в м. Чернівці, незнайомій жінці, яка під`їхала на автомобілі марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_3 , передав грошові кошти в сумі 5500доларів США. Дані гроші передавалися вказаній жінці по вказівці чоловіка на ім`я ОСОБА_14 за те, що той мав його перевести через державний кордон України поза пунктом пропуску.

Власником автомобіля є ОСОБА_15 , та в момент передачі грошей за кермом перебувала дружина останнього ОСОБА_16 . При допиті в якості свідка ОСОБА_16 показала, що і справді забирала гроші в сумі 5500доларів США, які передала ОСОБА_17 .

09.07.2023 на підставі ст. 223 КПК було проведено санкціонований обшук в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_18 , в ході якого було виявлено та вилучено 5900 доларів США та 2850 Євро та визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 від 09 липня 2023 року вищевказані грошові кошти визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

11 липня 2023 року слідчий ОСОБА_8 за погодженням із прокурором ОСОБА_5 подав клопотання про накладення арешту на 5900 доларів та 2850 Євро, які визнані речовими доказами.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого ОСОБА_8 задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти в розмірі 5500 доларів США, в іншій частині клопотання відмовлено.

Вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказані вимоги слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту було дотримано повністю.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, висновок суду про накладення арешту на грошові кошти у розмірі 5500 доларів США, відносно яких на даний час існує достатня сукупність розумних підозр вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення - є обґрунтованим.

Слід зазначити, що грошові кошти визнані речовим доказом та відповідають критеріям ст. 98 КПК, а тому з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, та з метою забезпечення їхнього збереження, на них слід накласти арешт.

Твердження апелянта, що вилучені кошти не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки не були задіяними у схемі із незаконного переправлення осіб через державний кордон України - є необґрунтованим.

В матеріалах клопотання наявний допит свідка ОСОБА_13 , який показав, що 09.07.2023 біля 07:00 годин біля готелю «Оазис», що в м. Чернівці, незнайомій жінці, яка під`їхала на автомобілі марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_3 , передав грошові кошти в сумі 5500доларів США. Дані гроші передавалися вказаній жінці по вказівці чоловіка на ім`я ОСОБА_14 за те, що той мав його перевести через державний кордон України поза пунктом пропуску.

Крім того, наявний протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімку, згідно якого ОСОБА_13 впізнав особу жіночної статі, якій передав вказані кошти.

А тому вилучені кошти під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 з великою вірогідністю можуть мати відношення до схеми із незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Доводи апелянта щодо подання клопотання про накладення арешту не уповноваженою особою, є безпідставними.

Вимочи ч.2 ст. 64-2 КПК України регулюють права третіх осіб в кримінальному провадженні, в той час як вимоги до клопотання про накладення арешту регулюються вимогами ст. 171 КПК України, де зазначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор чи слідчий за погодженням з прокурором.

Доводи апелянта щодо того, що ОСОБА_7 фізично не могла залишити кошти за місцем обшуку не заслуговують на увагу, оскільки вона могла передати ці кошти іншій особі, яка могла залишити їх у вказаному місці.

Твердження апелянта про надмірне обмеження, та те що за вказані кошти необхідні ОСОБА_7 для утримання дітей, спростовується тим, що слідчий суддя наклав арешт частково, повернувши ОСОБА_7 400 доларів США та 2850 Євро.

Інші доводи апелянта не є предметом перевірки під час вирішення питання про арешт майна, а є предметом оцінки на предмет допустимості доказів, здобутих за результатами такого обшуку.

На думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість накладення арешту на грошові кошти в розмірі 5500 доларів США, оскільки, дані кошти відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 липня 2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000545 без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

03.08.2023 року

(дата засвідчення копії)