Справа № 344/8763/21
Провадження № 11-кп/4808/159/23
Категорія ст. 390-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000721 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого: 31.12.2020 року Івано-Франківським міським судом за ст. 390-1 КК України до 1 року обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 31 грудня 2020 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покараня у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 вчинив умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 07 грудня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про винесення обмежувального припису ОСОБА_7 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього певні обов`язки, а саме: заборонено перебувати у місці проживання ОСОБА_10 та її дітей, що за адресою АДРЕСА_2 та поряд з ними; заборонено ОСОБА_7 вести із ОСОБА_10 листування, телефонні переговори, інші контакти через інші засоби зв`язку чи електронні комунікації, як особисто, так і через третіх осіб.

Однак, ОСОБА_7 , будучи ознайомленим 07 грудня 2020, належним чином під підпис із зазначеним вище рішенням суду, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

12 травня 2021 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, прибув до місця проживання ОСОБА_10 , по АДРЕСА_3 та перебував там протягом деякого часу. В подальшому біля під`їзду будинку вступив із ОСОБА_10 у словесний конфлікт, чим порушив обмеження встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 344/16687/20 від 07 грудня 2020 року.

Окрім цього, ОСОБА_7 , нехтуючи приписами та обмеженням суду в період часу з 28.04.2021 по 12.05.2021 вів листування та здійснював дзвінки через мобільні засоби зв`язку з ОСОБА_10 , чим порушив обмеження встановленні рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у цивільній справі № 344/16687/20 від 07 грудня 2020 року.

Також, 14.07.2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про продовження обмежувального припису ОСОБА_7 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього певні обов`язки, а саме: ОСОБА_7 заборонено перебувати у місці проживання ОСОБА_10 та її дітей за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_10 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонено з`являтись на місце працевлаштування ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , в її робочий час; заборонено наближатися до ОСОБА_10 на розумну, щодо відповідних обставин, відстань.

Однак, ОСОБА_7 , будучи ознайомленим із зазначеним вище рішенням суду, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

02.08.2021 року близько 18 год. 00 хв. прибув до місця проживання ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 та перебував там протягом деякого часу. В подальшому біля будинку наблизився до ОСОБА_10 та вступив з нею у словесний конфлікт, чим порушив обмеження встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у цивільній справі №344/10916/21 від 14 липня 2021 року.

Окрім цього, ОСОБА_7 , нехтуючи приписами та обмеженням суду в період часу з 15.07.2021 року по 21.07.2022 року здійснював дзвінки через мобільні засоби зв`язку з ОСОБА_10 , чим порушив обмеження встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у цивільній справі №344/10916/21 від 14 липня 2021 року.

Також, 06.10.2021 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 прибув до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області по вул. Грюнвальдська, 11 в м.Івано-Франківську та перебував там протягом деякого часу. В подальшому біля вказаного приміщення наблизився до ОСОБА_10 та вступив з нею у словесний конфлікт, чим порушив обмеження встановлені рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у цивільній справі №344/10916/21 від 14 липня 2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити покарання у вигляді арешту.

Посилається на те, що, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій, вважає вирок незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що суд першої інстанції в повній мірі не врахував того, що він свою вину визнав, має позитивні характеристики, працює, має на утриманні двох малолітніх дітей та кримінальний проступок вчинив в силу збігу сімейних обставин, оскільки наближався до помешкання колишньої дружини для того, щоб побачитися з дітьми. Вказує, що він не позбавлений батьківських прав, хоче брати участь у вихованні дітей та спілкуватися з ними, але ОСОБА_10 перешкоджає в цьому.

Вважає, що вищевказані обставини дають підстави для призначення більш м`якого виду покарання у межах санкції статті у вигляді арешту.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 просили вирок змінити та призначити покарання з врахуванням всіх наведених обставин;

- прокурор не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги, та зменшення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, суд першої інстанції встановив обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, а саме повторність кримінальних правопорушень. Щодо обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання, то судом не встановлено таких обставин.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, зокрема, його молодий вік, стан здоров`я, майновий стан, те, що він нагороджений грамотою як старший стрілець роти охорони - солдат, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, покарання за попереднім вироком не виконав, оскільки вчинив даний кримінальний проступок у період іспитового строку.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ст. 390-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, та правильно дійшов висновку про обрання принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 31 грудня 2020 року.

Разом з тим, визначаючи остаточне покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, стороною захисту надано суду апеляційної інстанції копії наступних документів, які що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: свідоцтво про народження ОСОБА_12 серії НОМЕР_1 , видане 16 березня 2023 року (а.п. 141), посвідчення № НОМЕР_2 від 01 березня 2023 року про те, що ОСОБА_7 задіяний для виконання мобілізаційного завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 142), розрахунок із сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/2448/2020 від 07 вересня 2020 року (а.п. 143-144), копія паспорта ОСОБА_13 (а.п. 145), свідоцтво про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_13 серії НОМЕР_3 від 07 грудня 2022 року (а.п. 146), свідоцтво про народження ОСОБА_14 серії НОМЕР_4 , видане 23 січня 2015 року (а.п. 147), свідоцтво про народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_5 , видане 29 серпня 2019 року (а.п. 148), свідоцтво про народження ОСОБА_16 серії НОМЕР_6 , видане 16 березня 2010 року (а.п. 149), довідка № 4316 від 17 березня 2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади (а.п. 150), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на 17 лютого 2023 року (а.п. 151), свідоцтво про народження ОСОБА_17 серії НОМЕР_7 , видане 16 березня 2023 року (а.п. 152), свідоцтво про смерті ОСОБА_18 серії НОМЕР_8 , видане 17 лютого 2007 року (а.п. 153), свідоцтво про смерті ОСОБА_19 серії НОМЕР_9 , видане 04 травня 2016 року (а.п. 154), свідоцтво про народження ОСОБА_18 серії НОМЕР_10 , видане 02 лютого 1991 року (а.п. 155), посвідчення батьків багатодітної сім`ї НОМЕР_11 , видане 02 березня 2023 року (а.п. 156).

Такі дані про особу обвинуваченого свідчать про можливість пом`якшення остаточного покарання.

Тому, на переконання колегії суддів, на підставі ст. 71 КК України, остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 31 грудня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 1 (місяця) обмеження волі.

Таке покарання буде законним, справедливим таким, що сприятиме його перевихованню та попередженню вчиненню нових злочинів.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволенню, а вирок суду першої інстанції до зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ст. 390-1 КК України, змінити в частині призначення покарання на підставі ст. 71 КК України.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 31 грудня 2020 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 1 (місяця) обмеження волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5