Справа № 487/1736/23
Провадження № 1-кп/487/573/23
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, українки, громадянки України, маючої середню освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 121 КК України
за участю сторін кримінального правопорушення:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
зі сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,
Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:
02.03.2023 близько 14.00 год. в квартирі АДРЕСА_3 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які проживали у вказаному житлі як співмешканці, де спільно вживали алкогольні напої, на грунті раптово виниклих неприязнених стосунків, виник словесний конфлікт.
В ході раптово виниклої сварки у ОСОБА_3 виник злочинний, протиправний умисел направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, маючи можливість передбачити його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці ніж, та знаходячись навпроти останнього, ОСОБА_3 нанесла ОСОБА_5 один удар в область лівої нижньої частини живота, в результаті чого спричинила тілесні пошкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва з ушкодженням великого чепця, епігастральної артерії, лівого прямого м`язу живота, які ускладнились внутрішньочеревною кровотечею, та по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала. Категорично не погоджувалась з кваліфікацією її дій, стверджувала, що не мала умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому . Причиною появи у потерпілого тілесних ушкоджень стали його необережні дії.
По суті пред`явленого обвинувачення показала наступне, що проживає з ОСОБА_5 у належній йому квартирі АДРЕСА_3 . 02.03.2023, дійсно з потерпілим вживали алкогольні напої, однак жодних конфліктів між ними не було. Готуючи їжу, вона тримала у правій руці кухонний ніж, в цей час потерпілий, підійшовши ззаду та вдарив її по плечу. Вона повернулась до потерпілого, тримаючи у руці ніж, після чого він сам наткнувся на ніж. Вона одразу прикрила рану рушником, поклала потерпілого на ліжко, викликала швидку. Мети завдання тілесних ушкоджень потерпілому не мала.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 її вина в скоєнні інкримінованого злочину, повністю підтверджується дослідженими доказами.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
- Рапортом чергового інспектора МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , відповідно до якого 02.03.2023 о 14.53 год. надійшло повідомлення зі служби "102", про те, що 02.03.2023 у приймальне відділення ЛШМД доставлений чоловік ОСОБА_5 з діагнозом колото-різане поранення передньої черевної стінки, госпіталізований до 2 хірургічного відділення;
- Рапортом заступника командира взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області ОСОБА_8 , відповідно до якого під час несення служби отримали виклик за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши на місце було встановлено, що в ході сварки ОСОБА_3 нанесла тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото ножевої рани черевної полості громадянину ОСОБА_5 , який в свою чергу пояснив, що подія відбулась під час сварки з Ящук, яка є його співмешканкою, та в процесі сварки вона схопила кухонний ніж і нанесла йому тілесні ушкодження. ОСОБА_5 було госпіталізовано до ЛШМД, ОСОБА_3 доставлено до приміщення Миколаївського РУП;
- Протоколом огляду місця події від 02.03.2023, відповідно до якого02.03.2023, оглянуто приміщення приймального відділення ЛШМД, яке розташовано за адресою м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14 у м. Миколаєві. У вказаному приміщенні, а саме на підлозі виявлений поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходився светр червоного кольору з плямами РБК , спортивні штани сірого кольору з плямами РБК, труси чоловічі;
- Протоколом складеним слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області 02.03.2023, відповідно до якого, ОСОБА_3 було затримано, цього ж дня о 17.45 годині в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України, за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ;
- Протоколом обшуку від 02.03.2023 з додатком до нього - відеозаписом проведення слідчої дії у квартирі АДРЕСА_3 , в ході якого у кімнаті на підлозі виявлений та вилучений предмет ззовні схожий на ніж з рукояткою біло-зеленого кольору зі слідами РБК, та змив слідів РБК з полімерного прозорого пакету. Вказана слідча дія була проведена за згодою ОСОБА_3 , та в подальшому легалізована Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.03.2023 ( справа № 487/1199/23).
- Висновком експерту № 179-1 від 09.03.2023, відповідно до якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО;
- Висновком експерта №50/ц від 16.03.2023, відповідно до якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. На клинку представленого ножа знайдена кров людини. При цитологічному дослідженні встановити статеву належність крові не представилось можливим із-за недостатньої кількості придатних для дослідження ядер крові. Епітеліальних клітин, придатних для цитологічного дослідження не знайдено. При серологічному даслідженні слідів крові антигени А та В не виявлені. Отримані дані не виключають можливості походження слідів крові від особи з групою О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_5 на руків`ї кров та епітеліальні клітини, придатні для цитологічного обліку не виявлені;
- Висновком експерта №180-і від 23.03.2023, відповідно до якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. На джемпері, трусах, штанах, представлених на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Висловить категорично про групову належність крові на підставі виявлення тільки одного антигену Н не представляється можливим. Однак результати серологічного дослідження не виключають можливості походження крові від особи групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, в тому числі ОСОБА_5 ;
- Висновком експерта №206 від 16.03.2023, відповідно до якого у ОСОБА_3 1968 р.н., мають місце тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, яки утворились від 1-2 ударних дій тупих твердих предметів, не виключено кулаком чи ногою в тому числі взутою; синця правого плеча, що утворився від однієї ударної дії твердого тупого предмету, не виключено кулаком чи ногою в тому числі взутою. Вище вказані тілесні ушкодження утворились з давністю їх утворення до однієї доби від початку огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. Будь-яких судово-медичних даних про послідовність нанесення даних тілесних ушкоджень не мається. Підозрювана після отримання тілесних ушкоджень могла самостійно здійснювати будь-які дії без обмеженого часу. Будь-яких тілесних ушкоджень характерних для самооборони підозрюваною не виявлено. При нанесенні тілесних ушкоджень підозрювана найбільш вірогідно була повернута обличчям до нападника, однак в ході нанесення тілесних ушкоджень взаєморозташування підозрюваної та нападника могло змінюватись. Судово-медичних даних про наявність етилового спирту в крові підозрюваної ОСОБА_3 не мається. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину як з приданням тілу прискоренням так і без нього виключається;
- Висновком експерта №221 від 21.03.2023, відповідно до якого у ОСОБА_5 1969р.н., мають місце тілесні пошкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва з ушкодженням великого чепця, епігастральної артерії, лівого прямого м`язку живота, які ускладнились внутрішньочеревною кровотечею. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від однієї дії будь-яким колюче-ріжучим предметом, не виключно клинком ножа. Утворення даних тілесних пошкоджень в строк вказаний в постанові - 02.03.2023, не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тіжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Після отримання даних тілесних пошкоджень потерпілий міг здійснювати будь які активні дії в короткий проміжок часу від декілька десятків хвилин до декілька годин. Будь-яких тілесних пошкоджень характерних для самооборони потерпілого, наданих в медичних документах не мається. При нанесенні тілесних пошкоджень потерпілий міг бути звернений передньою стороною тіла до нападника. Враховуючи дані медичні документи, дані тілесні пошкодження були спричинені будь-яким колюче-ріжучим предметом. На момент звернення в лікувальний заклад у крові потерпілого знайдено етиловий спирт у концентрації 2,54 проміле, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Ділянка живота доступна для нанесення даного тілесного пошкодження власною рукою. Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину як з приданням тілу прискоренням так і без нього, виключається. Так як в протоколі оперативного втручання не описаний хід раневого каналу, то говорити про механізм утворення даних тілесних пошкоджень не представляється можливим;
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2023, проведеного за участю обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до якого остання показала, що 02.03.2023 перебуваючи з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_3 вони разом розпивали алкогольні напої. Після, ОСОБА_5 ліг спати, вона пішла на кухню готувати їжу. У той час, коли вона тримала у руці кухонний ніж, позаду підійшов потерпілий та вдарив її у плече. Вона злякалась та різко розвернулась у його бік, в цей час ОСОБА_5 , перебуваючи у алкогольному сп`янінні , нахилився до неї та наткнувся на ніж, який вона тримала у правій руці. Ніж зайшов у нижню ліву частину живота. Потерпілий самостійно витягнув ніж, викликав швидку. Вона поклала його на ліжко, приклала ганчірку до рани;
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.03.2023, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якого останній показав, що проживає разом з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 . 02.03.2023 перебуваючи з ОСОБА_3 у вказаній квартирі вони розпивали спиртні напої. Можливо мав місце словесний конфлікт, причину якого він не пам`ятає. Після, він ліг у кімнаті відпочивати, обвинувачена в цей час знаходилась на кухні. Через деякий час, він зайшов до кухні, побачив ОСОБА_3 , яка стояла біля столу, при цьому тримала у правій руці ніж і нарізала якісь продукти. Він підійшов до неї позаду і вдарив у праве плече. ОСОБА_3 почала повертатись у його сторону, він зробив один шаг до неї, з метою обійняти, та в цей час відчув укол в живіт. Після побачив у правій руці ОСОБА_3 ніж, лезо якого знаходилось в його животі. Він сам витяг ніж. ОСОБА_3 відвела його до кімнати, викликала швидку, та намагалась зупинити кровотечу.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 не спростовував факту, що тілесні ушкодження ним було отримано 02.03.2023 у квартирі АДРЕСА_3 , кухонним ножем, який перебував в руці саме обвинуваченої ОСОБА_3 .
Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 , суду показала, що точно оцінити механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не можливо, оскільки не достатньо судово-медичних даних, тому що при проведенні оперативного втручання не вказано його раньового каналу. Разом з цим стверджувала, що для утримання проникаючого колючо-ріжучого поранення брюхової поражнини, яке мало місце у потерпілого, необхідно здійснити поштовх рукою з силою, без поштовху таке поранення здійснити не можливо. Якщо ніж в статичній руці, то потерпілий повинен був бігти на цей ніж.
Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши усі докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Не визнання ОСОБА_3 своєї вини, щодо наявності в неї умислу на скоєння злочину, а також вчинення будь-яких активних дій по завданню потерпілому удару ножем, що призвело до спричинення тяжких тілесних ушкоджень, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки вказана позиція обвинуваченої була спростована сукупністю досліджених при судовому розгляді, належних та допустимих зазначених вище доказів.
При визначені форми вини ОСОБА_3 та кваліфікації її дій як умисних суд враховує всі обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження, зокрема: характер дій обвинуваченої; обстановку, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки обвинуваченої стосовно потерпілого до та після вчинення злочину, а саме те, що всі досліджені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 під час конфлікту який виник між нею та ОСОБА_5 , усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
При вчиненні злочину, який передбачено ст. 121 КК України умисел може бути як прямим, так і не прямим. Винний у вчиненні злочину, який передбачено ст. 121 КК України усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.
За змістом ст.24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Так, згідно Висновку експерта №221 від 21.03.2023, у ОСОБА_5 1969р.н., мають місце тілесні пошкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини зліва з ушкодженням великого чепця, епігастральної артерії, лівого прямого м`язку живота, які ускладнились внутрішньочеревною кровотечею. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від однієї дії будь-яким колюче-ріжучим предметом, не виключно клинком ножа. Вищевказане ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Отже, як вбачається з фактичних обставин справи, обвинувачена ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 , в момент нанесення удару розташовувались лицем один до одного, що свідчить про умисні дії обвинуваченої в момент нанесення удару, та не є наслідком необережних дій, оскільки удар можна було б розцінити, як необережний, лише в тому випадку, при якому обвинувачена, відмахуючись від потерпілого, чи здійснюючи інші мимовільні рухи рукою, в якій затиснуто ніж, спричинила потерпілому тілесні ушкодження.
Фактичні обставини, щодо спричинення ОСОБА_5 умисного тяжкого тілесного ушкодження, шляхом удару ножем,підтверджуються зокрема наданими у судовому засіданні показами експерта ОСОБА_9 , яка зазначила, що наявне у потерпілого тілесне ушкодження було спричинено шляхом нанесення удару ножем, та саме для утворення такого поранення необхідно здійснити поштовх рукою приклавши зусилля.
Отже, суд вважає, що удар, який було здійснено обвинуваченою, був здійснений з застосуванням значної сили, адже внаслідок такого удару потерпілим отримано не лише проникаюче поранення, а й ушкодження великого чепця, епігастральної артерії, лівого прямого м`язку живота, які ускладнились внутрішньочеревною кровотечеющо, знову ж таки, вказує на ту обставину, що даний удар був нанесений умисно, а не з необережності, так як суд вважає, що удари з необережності при таких обставинах справи не могли бути нанесені з значною силою, такий удар мав би мати характер поверхневий, половинчастий, тощо.
Крім того, суд вважає, що підтверджений факт перебування обвинуваченої та потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, що є значним фактором при усвідомленні особою своїх дій, та наявні у ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя (Висновок експерта №206 від 16.03.2023) об`єктивно свідчать про наявність конфлікту який виник в результаті сварки між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що спровокувало останню на вчинення злочину.
Одночасно, твердження сторони захисту щодо неможливості врахування судом при оцінці доказів роз`яснень експерта, наданих у судовому засіданні, щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.
Так, експерт ОСОБА_9 була допитана у судовому засіданні в порядку ст. 356 КПК України. Експертом були надані послідовні, мотивовані, ствердні покази, при цьому нею фактично були надані роз`яснення Висновку №221 від 21.03.2023 яким встановлено характер та тяжкість тілесних ушкоджень спричинених потерпілому.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, яким керувався суд.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст.50, ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне йдостатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 р., зазначав, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Суд, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Відповідно до пунктів 1-3, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання » покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодувати завдані збитки тощо.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який віднесено законом, відповідно до ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до п.13 ч.1 ст.67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також враховує дані про особу винної.
Так, ОСОБА_3 раніше не судима в силу ст. 89 КК України, відповідно довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходила, за медичною допомогою не зверталась.
Суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.
Враховуючи особу винної, обставини справи, той факт,що ОСОБА_3 місце вчинення злочину, відразу після його вчинення, не залишила, викликала швидку, намагалась надати першу медичну допомогу потерпілому, а також враховуючи позицію потерпілого, який просить звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, а саме про звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.
Суд вважає, що визначене покарання за таких обставин, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, отже, несвавільним, і пропорційним, тобто, таким, аби не становити надмірного тягаря для особи.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 п.п. 1, 2 ; ч.3 п. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
светр червоного кольору з плямами РБК, штани сірого кольору з плямами РБК, труси чоловічі - повернути власнику ОСОБА_5 ;
паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_3 , хрестик з металу сірого кольору на шнурку чорного кольору, грошові кошти у вигляді монет в сумі 4 гривень 50 копійок, які передані на зберігання ОСОБА_3 - залишити у розпорядженні останньої;
магнітний ключ фіолетового кольору на шнурку сірого кольору, ключ від квартири - які передані на зберігання ОСОБА_5 - залишити у розпорядженні останнього.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.03.2023 на речі вилучені в ході проведення невідкладного обшуку приміщення квартири АДРЕСА_3 , а саме: предмет ззовні схожий на ніж зі слідами РБК, змив РБК з полімерного прозорого пакету - скасувати. Зазначені речі: предмет ззовні схожий на ніж зі слідами РБК, змив РБК з полімерного прозорого пакету - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1