Провадження №11-кп/824/207/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Знаменка Кіровоградської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_7 12.04.2021 близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи біля під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_2 , використовуючи розкладний ніж, скоїв незакінчений замах на вбивство ОСОБА_10 , однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Так, ОСОБА_7 , 12.04.2021, у невстановлений час, зателефонував раніше знайомій ОСОБА_10 , та домовився з нею про зустріч. Цього ж дня, в обідній час, ОСОБА_7 прибув до квартири ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , де вони спільно проводили дозвілля. Під час спілкування ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 спільно проживати та відновити стосунки, на що остання категорично відмовилась.

Пізніше, цього ж дня, приблизно в 20:00 ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_7 вийшли на прогулянку. Далі, в ході прогулянки, під час того як останні знаходились навпроти під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 повторно запропонував ОСОБА_10 почати спільно проживати, але остання від даної пропозиції відмовилась та захотіла припинити спілкування. Дана відповідь дуже обурила ОСОБА_7 , у зв`язку з чим у нього виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_7 розуміючи, що на вулиці темна пора доби та поряд нікого немає з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , перебуваючи біля потерпілої на відстані витягнутої руки від останньої, дістав із зовнішньої правої кишені своєї куртки, заздалегідь заготовлений розкладний ніж, який тримав при собі, та утримуючи його в своїй правій руці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, цілеспрямовано використовуючи ніж завдав два удари в область правої сторони шиї потерпілої, а саме у місце, де розташовані життєво важливі органи.

Згідно висновку експерта № 042/1-216-2021 від 07.05.2021, у ОСОБА_10 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення шиї справи - рана бокової поверхні шиї справи в середній третині, дном якої є м`язи та фасція, які за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Отримавши вказані тілесні ушкодження, ОСОБА_10 рятуючи власне життя своїми руками відштовхнула ОСОБА_7 , та вирвавшись почала втікати в бік свого місця проживання, під час чого, витягнула телефон із зовнішнього кишені своєї куртки та зателефонувала до ОСОБА_12 (який являється чоловіком племінниці ОСОБА_10 - ОСОБА_13 та в цей час знаходився за місцем мешкання ОСОБА_10 ) у якого і попросила про допомогу.

Після чого потерпілу ОСОБА_10 було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні №17, де їй вчасно надано необхідну кваліфіковану медичну допомогу в операційній (хірургічне ушивання рани, ревізія під загальним наркозом.)

ОСОБА_7 було затримано знайомими ОСОБА_10 - ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які в той момент перебували неподалік місця скоєння злочину.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто з 12 квітня 2021 року. Запобіжний захід застосований щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишено без зміни до набрання вироком законної сили. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 046 грн 88 коп (дев`ять тисяч сорок шість грн, 88 коп), в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн 00 коп (п`ятдесят тисяч гривень, 00 коп.) В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні в сумі 6 757 грн 26 коп (шість тисяч сімсот п`ятдесят сім грн., 26 коп.) Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що оскаржуваний вирок незаконний, необґрунтований, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та винесений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що стороною обвинувачення не було додано до матеріалів кримінального провадження відео з камери спостереження, що розташовано над парадним № 6 , яка чітко дивиться на лавочку, що знаходиться під ліхтарем де вони сиділи до того як піти до магазину так і після подій що сталися, де видно, що вони мирно підішли до лавочки і все, що відбувалось, як він допомагав їй витирати кров і також потім як вони разом спокійно йдуть в напрямку будинку, що спростовує показання потерпілої.

Наголошує на тому, що у вироку зазначено, що потерпіла затримала руку обвинуваченого схопившись за ніж рукою, але це не відповідає дійсності, оскільки в потерпілої рука на другий день не була порізана.

Крім того, звертає увагу, що слідчий експеримент відтворення подій з якого видно, що якби потерпілій дійсно наносилась така рана то вона повинна бути вертикальною, а згідно двох експертиз, які проводилися та містяться у матеріалах провадження рана горизонтальна. Також згідно висновку експертів поріз один, а не два як стверджує орган обвинувачення.

Також зазначає, що слідчий вмішується в механізм відтворення, що видно на відео, та говорить, що і як потрібно говорити.

Не взято місцевим судом до уваги висновок експерта № 091-102-2021 від 25.05.21 де вказано, що змиви з рук при затриманні вказують, що на них крові та клітин людини не знайдено, що виключає той факт що під час того, що трапилось, ніж він не тримав в своїй руці і підтверджується його показами.

Зазначає, що у вироку зазначено що, він частково визнає свою вину, однак це не відповідає дійсності, оскільки він не визнає свою вину.

Окрім того, вказує, що він звертався до місцевого суду з усним клопотанням щоб пройти поліграфа, на якому б він міг все дослівно повторити, всі свої покази, однак суд йому відмовив.

Звертає увагу, що потерпіла кожен раз давала різні та суперечливі покази. Також показання свідків, які є близькими родичами потерпілої та які надані через рік після моменту події викликають сумніви, оскільки однакові між собою, з чого виникає логічне пояснення, що вони завчасно написані.

Стверджує, що потерпіла не від кого не тікала, їй не загрожувала небезпека, не кликала на допомогу людей, які були навколо, а спокійно йшла і телефонувала своїм родичам, що ще раз підтверджує його покази.

Також зазначає, що він звертався з клопотанням про визнання недійсним механізм відтворення з його участю та вважати його недопустимим доказом, оскільки його побили, а потім викликали швидку, та за 30 хвилин до механізму відтворення йому зробили три уколи та у нього було таке відчуття наче він у комп`ютерній грі.

В свою чергу, не погоджуючисьз вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що призначене покарання, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Сторона захисту звертає увагу на те, що виходячи з показів потерпілої, свідків, обвинуваченого випливає що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , певний проміжок часу, сиділи на лавці, а у ОСОБА_7 при цьому в кишені був ніж, за таких умов у нього було достатньо часу та можливості вбити ОСОБА_10 в разі дійсного наміру. Коли свідки побачили ОСОБА_10 ОСОБА_7 не наздоганяв її, а просто йшов за нею, ніж у ОСОБА_7 знаходився у правій кишені куртки, а не в рукаві,обвинувачений намагався допомогти потерпілій та пропонував викликати швидку, він її не переслідував, а йшов за нею, оскільки хвилювався за неї, ОСОБА_10 в телефонній розмові з ОСОБА_12 не висловлювала побоювань за своє життя та здоров`я, до перехожих за допомогою не зверталась.

Наголошує на тому, що висновки суду першої інстанції щодо ненадання допомоги потерпілій не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений вжив всіх можливих на той час заходів щоб надати потерпілій необхідну допомогу.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що з моменту завдання потерпілій тілесного ушкодження та до моменту коли вона пішла додому, обвинувачений мав можливість довести до кінця свої злочинні дії, але не зробив цього, оскільки не мав умислу на вбивство ОСОБА_10 .

Вказує, що у вироку зазначено, що обвинувачений цілеспрямовано використовуючи ніж завдав два удари в область правої сторони шиї потерпілої, а саме у місце, де розташовані життєво важливі органи. Проте, згідно довідки Київської міської клінічної лікарні потерпілій встановлено діагноз: колото різана рана шиї справа. Таким чином, ОСОБА_10 було нанесено лише один удар, в наслідок якого сталося непроникаюче поранення шиї потерпілої, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, яке не супроводжувалось розвитком небезпечних для життя явищ. Характерним для поранення завданого потерпілій є те, що воно є непроникаючим, тобто завдане без прикладання сили. В даному випадку кількість нанесених ударів потерпілій є важливим при дослідженні питання наявності в діях ОСОБА_7 умислу на вбивство ОСОБА_10 . Перебуваючи з потерпілою на одинці в безлюдному місці та повністю контролюючи перебіг подій, обвинувачений мав можливість нанести їй кілька ударів, що свідчило би про його дійсний намір довести злочин до кінця та позбавити життя потерпілу.

Стверджує, що в діях обвинуваченого не було замаху на вбивство, оскільки, результатом його дій є один удар ножем без прикладання сили, в наслідок якого потерпілій було завдано легке тілесне ушкодження, яке не супроводжувалось розвитком небезпечних для життя явищ.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги, що при вручені повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, всупереч вимог КПК України, адвокат не був присутнім, що автоматично робить таке повідомлення неналежним доказом.

До того ж, відповідно до відео, що є додатком до протоколу затриманняОСОБА_7 відбулось без участі захисника, що також є грубим порушення положень КПК України та права на захист.

Крім того, при призначенні покарання, судпершої інстанції характеризував обвинуваченого, як особу, що не працює та врахував це при ухваленні вироку. Проте, в матеріалах справи містяться позитивна характеристика та накази про прийняття на роботу, які підтверджують, що на момент затримання ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований.

Також наголошує на тому, що при визначенні розміру морального відшкодування, суд обмежився абстрактними фразами та загальними поняттями, без конкретного обґрунтування суті моральних страждань потерпілої, не зазначивши конкретних негативних наслідків до яких ці страждання призвели. Діями обвинуваченого потерпілій було завдано певної моральної шкоди, але задоволена судом моральна шкода є необґрунтовано завищеною. Об`єктивних джерел та аргументів щодо розміру отриманих ОСОБА_10 моральних страждань потерпілою надано не було. Отже, вважає, що розмір моральної шкоди, яка може бути стягнена з обвинуваченого на користь потерпілої не може перевищувати 10 000 (десять тисяч) гривень.

На думку захисника, ОСОБА_7 має нести відповідальність лише за фактично заподіянні наслідки - легкі тілесні ушкодження.

Заслухавшидоповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та частково апеляційну скаргу свого захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу свого підзахисного,

пояснення потерпілої ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника та просили вирок суду залишити без змін

прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника такими, що не підлягають до задоволення,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів встановила, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні, достатній аналіз яким суд дав у вироку, та які узгоджуються між собою і є обґрунтованим.

Визнаючи доведеним вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, судом в основу обвинувального вироку було покладено як показання допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами -протоколом

прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 квітня 2021 року від ОСОБА_10 , довідкою № 420 від 13 квітня 2021 року, виданої відділенням політравми Київської міської клінічної лікарні № 17, протоколом огляду місця події від 12 квітня 2021 року з фототаблицею, протоколом огляду місця події від 12 квітня 2021 року з фототаблицею, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2021 року за участі свідка ОСОБА_12 з довідкою до вказаного протоколу, протоколом проведення слідчого експеримента від 14 квітня 2021 року за участі потерпілої ОСОБА_10 з відеозаписом, протоколом проведення слідчого експеримента від 14 квітня 2021 року за участі свідка ОСОБА_12 з відеозаписом, протоколом проведення слідчого експеримента від 14 квітня 2021 року за участі свідка ОСОБА_14 з відеозаписом, протоколом проведення слідчого експеримента від 14 квітня 2021 року за участі свідка ОСОБА_13 з відеозаписом, протоколом проведення слідчого експеримента від 13 квітня 2021 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 з відеозаписом, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 12 квітня 2021 року з відеозаписом, висновком експерта № СЕ-19/111-21/18144-БД від 20 травня 2021 року, висновком експерта № 042/1-216-2021 від 07 травня 2021 року, висновком експерта № 042-665-2021р від 05 липня 2021 року, висновком судово-психіатричного експерта № 219 від 06 травня 2021 року, висновком експерта № СЕ-19/111-21/24807-ХЗ від 27 травня 2021 року, висновком експерта № 091-102-2021 від 28 травня 2021 року.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила суду, що вона раніше була в близьких стосунках з ОСОБА_7 , 12 квітня 2021 року приблизно о 13 год. 00 хв. він зателефонував її синові, який надав телефон їй. ОСОБА_7 попросив вийти на вулицю, однак вона була з дітьми вдома, тому запропонувала йому зайти, на що він погодився. Вдома на кухні вони спілкувались, пили коньяк, ОСОБА_7 запитував, чи зможе вона здати йому в оренду кімнату у квартирі, на що вона відповіла, що ні. Невдовзі він запитав чи вміє вона відпирати плями крові, на що вона відповіла ствердно, але не надала значення такому запитанню. В наступному вони вийшли на прогулянку разом з дитиною її племінниці ОСОБА_13 , гуляли досить довго. Потім підійшла ОСОБА_13 , якій вона віддала дитину, після чого вона вирішила провести ОСОБА_7 до його місця проживання. По дорозі вони зайшли в магазин, де йому вона купила пляшку пива, а собі слабоалкогольний напій. В ході прогулянки, під аркою біля будинку, де мешкає ОСОБА_7 , вона відчула удар в шию та як ніж пройшов по лінії шиї, в наступному був натиск ножа глибше в шию. Удар був таким, що біль від шиї поширилась у руку. Потерпіла затримала руку ОСОБА_7 , схопившись за ніж своєю рукою, та в подальшому витягнула ніж, почалась сильна кровотеча. Запитавши ОСОБА_7 : «Ти мене що ножем ударив?», останній надав ствердну відповідь. Тоді ОСОБА_7 схопив її за коси та посадив на лавочку неподалік будинку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою. Вона дуже нервувала, тому курила, при цьому, намагалась зупинити кровотечу серветками, але їй це не вдавалось. ОСОБА_7 в цей час сидів біля неї на лавочці та усміхався. Людей навколо не було, на допомогу вона не кликала. Вичекавши зручного моменту, вона вдарила ОСОБА_7 пляшкою від слабоалкогольного напою, який вживала та почала тікати. Тоді вона зателефонувала ОСОБА_12 та просила його винести вату та перекіс водню, оскільки вона стікала кров'ю. В наступному її зустріли родичі, викликали поліцію та швидку медичну допомогу. Також потерпіла показала, що в грудні 2020 року ОСОБА_7 побив її, були синці, в поліцію вона не зверталась, оскільки боялась його погроз фізичної розправи у такому випадку. Цивільний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_12 надав пояснення, за змістом яких в цьому році, точну дату події він не пам`ятає, близько 21 год. 00 хв. він знаходився вдома у ОСОБА_10 . Разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та дітьми вони вечеряли за столом. В цей час зателефонувала ОСОБА_10 , він поставив телефон на гучномовець, остання просила взяти вату та перекис водню та вийти на вулицю. Вони одразу вибігли на вулицю, було темно, під світлом дворового ліхтаря він побачив потерпілу, яка трималась за шию, її коси, рука та куртка були у крові. В метрах п'яти за нею біг ОСОБА_7 , в руці у якого була пляшка (схожа на пляшку з під пива). Оскільки ОСОБА_12 чув негативні відгуки за ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше ображав ОСОБА_10 , він побіг йому на зустріч та, застосувавши фізичну силу (завернув ліву руку та дав підсічку під ногу), зупинив ОСОБА_7 , останній впав на асфальт, тоді ОСОБА_12 побачив як з лівого рукава куртки ОСОБА_7 випав закривавлений ніж. На обвинуваченому слідів крові не було. ОСОБА_12 сказав ОСОБА_14 , який весь цей час був поряд з ним, встати на ніж, щоб той не загубився. У ОСОБА_10 були порізи на шиї. ОСОБА_12 запитав ОСОБА_7 навіщо останній їй наніс порізи, на що ОСОБА_7 відповів: «Братику, дай мені цигарку, я тобі розповім, чому я її порізав». Коли приїхала поліція ОСОБА_7 викрикував, що хоче вбити дитину ОСОБА_10 .. Також свідок показав, що потерпіла ОСОБА_10 заїкалась та була дуже схвильована, по телефону було чутно як вона плакала. Потерпіла раніше розповідала, що ОСОБА_7 її побив та погрожував «викинути з дванадцятого поверху».

За показаннями свідка ОСОБА_13 , потерпіла ОСОБА_10 є її тіткою, 12 квітня 2021 року вона знаходилась вдома, близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_12 зателефонувала ОСОБА_10 , сказала, щоб він взяв перекис водню та вату. Вона разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вибігли на вулицю, на світлі від ліхтаря побачили тіні, пішли в ту сторону. Зустріли ОСОБА_10 , на якій була закривавлена куртка, свідок її посадила на лавочку біля сусіднього під`їзду та побачила поріз на шиї останньої, надала першу медичну допомогу. ОСОБА_10 казала, що їй страшно та вона хоче додому. ОСОБА_7 йшов за нею в метрах п'яти, в руці він тримав пляшку зеленого кольору. ОСОБА_12 та ОСОБА_14 його затримали. Свідок чула як ніж впав на асфальт, звідки ніж випав вона не бачила. ОСОБА_12 запитав ОСОБА_7 навіщо останній їй наніс порізи, на що ОСОБА_7 відповів: Братику, дай мені цигарку, я тобі розповім, чому я її порізав Сусіди викликали швидку та поліцію. Коли приїхала поліція, ОСОБА_7 висловлював на адресу ОСОБА_10 погрози, а саме те, що він вб`є її дитину та заріже її. Коли їхали у кареті швидкої медичної допомоги, ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_7 біля арки за місцем його проживання наніс їй ножем тілесні ушкодження в шию, ніж вона фактично зупинила руками, по відчуттю було як два удари, чому він це зробив вона не знає. Після того, як він наніс їй удари ножем, посадив на лавочку поблизу будинку, в якому проживає, та наказав сидіти. Також свідок показала, що потерпіла ОСОБА_10 була знайома з ОСОБА_7 близько року, разом вони не проживали, декілька місяців раніше він її побив та погрожував фізичною розправою, ОСОБА_10 боялась звернутись до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що він є нареченим дочки потерпілої ОСОБА_10 , близько 21 год. 00 хв. того дня він знаходився вдома разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , вони вечеряли за столом. В цей час ОСОБА_12 зателефонувала ОСОБА_10 , він поставив телефон на гучномовець, остання просила взяти вату та перекис водню та вийти на вулицю. Вони одразу вибігли на вулицю, біля під`їзду її не було, вони побігли до сусіднього під'їзду, неподалік якого побачили потерпілу, яка трималась за шию, у неї були коси, рука та куртка у крові. В метрах п'яти на нею йшов ОСОБА_7 , в правій руці у якого була пляшка. ОСОБА_12 затримав його заламавши руки, пляшка з руки у ОСОБА_7 випала, а потім з рукава лівої руки випав ніж. ОСОБА_12 запитав ОСОБА_7 навіщо останній їй наніс порізи, на що ОСОБА_7 відповів: «Братику, дай мені цигарку, я тобі розповім, чому я її порізав». ОСОБА_10 була дуже налякана, ОСОБА_7 був збудженим. По прибуттю поліції ОСОБА_7 висловлював на адресу ОСОБА_10 погрози: «не дорізав, потім доріжу». Також свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_7 раніше бив потерпілу ОСОБА_10 , про що остання розповідала особисто, однак до правоохоронних органів вона не зверталась, бо боялась, що він їй за це може помститись.

Також, як було встановлено судом першої інстанції, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими матеріалами провадження:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від

12 квітня 2021 року від ОСОБА_10 , згідно якої 12 квітня 2021 року близько 21 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр. Академіка Корольова, ОСОБА_7 наніс їй два удари ножем в ділянку шиї (Т.1 а.с 75- 76);

- довідкою № 420 від 13 квітня 2021 року, виданою відділенням політравми

Київської міської клінічної лікарні № 17, згідно якої ОСОБА_10 встановлено діагноз: колото різана рана шиї справа (Т.1 а.с 77);

- протоколом огляду місця події від 12 квітня 2021 року з фототаблицею відповідно

до якого місцем огляду є ділянка місцевості, що знаходиться на придомовій території навпроти під'їзду № 5 житлового будинку по АДРЕСА_2 , де на ґрунті перед лавкою виявлено серветки білого кольору з наявними слідами на них бурого кольору, схожими на кров (Т.1 а.с.78-83);

- протоколом огляду місця події від 12 квітня 2021 року з фототаблицею відповідно

до якого об'єктом огляду є житлова квартира АДРЕСА_2 , кімната в якій проживає ОСОБА_7 , під час якого вилучено мобільні телефони та документи (паспорти) на ім'я ОСОБА_7 (Т.1 а.с.85-90);

- протоколом пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 квітня 2021

року за участі свідка ОСОБА_12 з довідкою до вказаного протоколу, згідно яких свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яку він затримав та у якого випав предмет зовні схожий на ніж з плямами крові (Т.1 а.с.94-97);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2021 року за участі

потерпілої ОСОБА_10 з відеозаписом процесуальної дії (Т.1 а.с.98-103);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2021 року за участі

свідка ОСОБА_12 з відеозаписом процесуальної дії (Т.1 а.с.104-109);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2021 року за участі

свідка ОСОБА_14 з відеозаписом процесуальної дії (Т.1 а.с.110-115);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2021 року за участі

свідка ОСОБА_13 з відеозаписом процесуальної дії (Т.1 а.с.116-121);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2021 року за участю

підозрюваного ОСОБА_7 (Т.2 а.с.23-27) та відеозаписом процесульної дії, доданим до нього, за змістом яких ОСОБА_7 в присутності захисника та понятих, добровільно, за умов які виключали сторонній вплив на нього, відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 та повідомив, що хотів своїми діями налякати потерпілу, бо мав до останньої почуття та планував поновити з нею стосунки, на що вона не погоджувалась;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 квітня 2021

року (Т.2 а.с.28-34) та відеозаписом, доданим до нього, за змістом яких ОСОБА_7 було затримано 12 квітня 2021 року о 21 год. 30 хв. в порядку ст. 208 КПК України, у останнього наявні тілесні ушкодження на обличчі та вбачаються ознаки алкогольного сп'яніння;

- висновком експерта № СЕ-19/111-21/18144-БД від 20 травня 2021 року, відповідно

до якого генетичні ознаки ( ДНК профілі) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 збігаються з генетичними ознаками (ДНК- профілем) слідів крові, виявлених на предметі, схожому на розкладний ніж (Т.1 а.с.137-145);

- висновком експерта № 042/1-216-2021 від 07 травня 2021 року, згідно якого під

час первинно відомого звернення 12 квітня 2021 року о 21 год. 23 хв. по медичну допомогу у ОСОБА_10 (з урахуванням даних проведеного оперативного втручання), клінічними лікарями було виявлено наступне тілесне ушкодження: непроникаюче колото різане поранення шиї справа рана бокової поверхні шиї справа в середній третині, дном якої є м'язи та фасція. При огляді ОСОБА_10 виявлено на бічній поверхні шиї справа в середній третині майже горизонтальна рана, яка була підвергнута первинній хірургічній обробці, розміром 6,0х0,2 см. Характер та відома морфологія виявленого тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказане тілесне ушкодження утворились за рахунок ударної дії предмету, якому притаманні колюче- ріжучі властивості (на кшталт ножа) можливо у строк та при обставинах, вказаних ОСОБА_10 , в ході проведенні слідчого експерименту за її участю від 14 квітня 2021 року. Вищевказане тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6 але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров'я) (Т.1 а.с.152-157);

- висновком експерта № 042-665-2021р від 05 липня 2021 року, згідно якого

виявлене у ОСОБА_10 тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6 але не менше ніж 21 добу. Спричинене гр. ОСОБА_10 тілесне ушкодження, а саме колото різане поранення шиї справа, не супроводжувалось розвитком небезпечних для життя явищ (Т.2 а.с.115-120);

- висновком судово-психіатричного експерта № 219 від 06 травня 2021 року, згідно

якого в період часу, до якого відноситься діяння, підозрюваний ОСОБА_7 не виявляв ознак будь якого психічного розладу, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_7 не виявляє ознак будь якого психічного розладу, може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи і давати про них відповідні свідчення. У ОСОБА_7 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії, лікування з цього приводу він не потребує (Т.1 а.с.163-166);

- висновком експерта № СЕ -19/111-21/24807-ХЗ від 27 травня 2021 року, згідно

якого наданий на дослідження ніж не відноситься до холодної зброї, а є розкладним ножем з фіксатором, який відноситься до туристичних ножів господарсько побутового призначення, виготовлений заводським способом. (Т.1 а.с.172-175);

- висновком експерта № 091-102-2021 від 28 травня 2021 року, згідно якого при

судово-цитологічному дослідженні змивів з рук гр. ОСОБА_7 кров та клітини тканин людини не знайдені (Т.2 а.с.112-114).

Дослідивши наявні в матеріалах провадження докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно встановлюють винуватість ОСОБА_7 у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_10 .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

У поданих апеляційних скаргах обвинувачений та захисник порушують питання про те, що суд першої інстанції не встановив належним чином ставлення обвинуваченого до вчинених ним дій та фактичних обставин, за яких він діяв.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги його показання та не надав їм оцінку в сукупності з іншими доказами, такими як: протокол допиту двох і більше осіб від 26 травня 2021 року та показаннями потерпілої ОСОБА_10 в суді першої інстанції від 29 листопада 2021 року.

20 вересня 2022 року, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 , в порядку ст. 404 КПК України, було заявлено клопотання про дослідження доказів - протоколу допиту двох і більше осіб від 26 травня 2021 року та звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 29 листопада 2021 року, в якому ОСОБА_10 була допитана судом як потерпіла від кримінального правопорушення.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_6 , вивчивши доводи заявленого клопотання, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність його задоволення.

Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_8 також було заявлено клопотання про долучення до матеріалів провадження та дослідження наступних письмових доказів: повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 31 травня 2021 року та відповіді ДУ «Київський слідчий ізолятор» на адвокатський запит.

Заслухавши захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 , потерпілу ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_6 , вивчивши доводи заявленого клопотання, колегія суддів вирішила клопотання захисника задовольнити, приєднати до матеріалів провадження та в подальшому в ході апеляційного перегляду дослідити відповідні документи.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 20 вересня 2022 року колегією суддів було надано можливість обвинуваченому ОСОБА_7 дати пояснення стосовно обставин інкримінованого кримінального правопорушення, на що обвинувачений пояснив, що в день події він з потерпілою ОСОБА_10 сидів у неї вдома. Потерпіла сама запросила обвинуваченого в гості, сказавши, що вдома вона з дітьми і обвинувачений може прийти в гості, посидіти. Після того, як обвинувачений прийшов і вони з потерпілою посиділи, вони пішли погуляти з дитиною і собакою. О 18 год. 00 хв. обвинувачений з потерпілою завели дитину і собаку додому. Після чого, обвинувачений з потерпілою випили кави, що зафіксовано на його картці, бо він нею розраховувався. Потім обвинувачений та потерпіла взяли слабоалкогольного напою та пива і пішли до обвинуваченого додому. Йти до будинку обвинуваченого 10 хв., якщо швидким кроком, і 15 хв. - якщо спокійним. Після чого, біля під`їзду будинку обвинуваченого, де все відбулося, потерпіла на очній ставці вказала, що обвинувачений почав їй погрожувати ножем, потерпіла забрала в обвинуваченого ніж, потім віддала йому ніж, після чого обвинувачений, за словами потерпілої, її порізав, взяв за лікоть і повів на лавку до свого будинку. В залі судового засіданні потерпіла вказує, що обвинувачений мовчки взяв її і порізав, після чого вона запитала, що трапилось і затримала ніж у руці обвинуваченого своєю рукою. Обвинувачений зазначає, що знає як це заримувати ніж своєю рукою, у такому разі кисть руки буде порізана, чого не було в потерпілої. Також обвинувачений звертає увагу на ті обставини, що потерпіла в судовому засіданні дала показання, що він, нібито, після того як її порізав, потягнув за волосся до лавки, а суд не перевірив чому потерпіла, коли за її словами її потягли, не виривалась та не боролась, а пішла на лавку, де потім після всього ще й спокійно сиділа. Обвинувачений зазначає, що потерпіла розповіла в суді першої інстанції версію подію, яка не відповідає дійсності, бо він не мав наміру її вбивати, а навпаки, після спричинення поранень хотів їй допомогти.

На уточнююче запитання колегії суддів, чи правильно зрозумів суд, що після того, як потерпіла отримала тілесні ушкодження, вона з обвинуваченим ще деякий проміжок часу сиділа на лавці, обвинувачений надав ствердну відповідь, зазначивши, що він з потерпілою після того, як вона отримала тілесні ушкодження, ще хвилин 10-15 сиділи на лавці біля під`їзду його будинку, де він винаймав кімнату. Потерпіла сиділа на лавці, курила і витирала серветками кров з рани на шиї. Також обвинувачений просив колегію суддів врахувати ті обставини, що показання потерпілої не є правдивими, навіть з огляду на те, що коли, з її слів, вона тікала від нього, а він її наздоганяв, вона не оберталась та не кликала на допомогу, а натомість зателефонувала до родичів та попросила винести вату та перекис водню. Обвинувачений наполягає на тому, що потерпіла сама притисла ніж до своєї шиї і сказала йому, що якщо вони не піднімуться разом до обвинуваченого додому, вона себе поріже і скаже, що це зробив він. Він намагався забрати в потерпілої ніж, вона дьорнула його руку, в результаті чого, отримала поранення, після чого обвинувачений вдарив потерпілу в плече, щоб випав ніж, який він в подальшому він забрав.

На питання колегії суддів щодо знаряддя злочину - ножа, кому він належить та як опинився в потерпілої, обвинувачений пояснив, що ніж належить йому, він носить його з собою як йде на роботу для самозахисту. Ніж дав потерпілій, бо вона його в нього попросила.

На уточнююче запитання колегії суддів стосовно того, як потерпіла пояснила необхідність свого прохання щодо ножа, обвинувачений зазначив, що потерпіла нічого не пояснювала, просто попросила, а він його просто дав.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, зважаючи на необхідність узгодження вимог його апеляційної скарги, поданої в інтересах обвинуваченого та вимог апеляційної скарги самого обвинуваченого. Вказав, що дії обвинуваченого суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження мав би перекваліфікувати із замаху на умисне вбивство на легкі тілесні ушкодження (за фактом завданих потерпілій наслідків), чого зроблено не було. Захисник наполягав, що в діях обвинуваченого немає складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки обвинувачений, як вважає сторона захисту, мав можливість завдати потерпілій такі тілесні ушкодження, що спричинили б їй смерть, але цього не зробив. Обвинувачений завдав потерпілій лише один удар ножем і знаряддя вчинення злочину не було заздалегідь заготовлено для цього випадку, бо якби обвинувачений мав намір вбити потерпілу, то обрав би іншу річ чи предмет. Захисник також зазначив, що на відсутність наміру в обвинуваченого вбити потерпілу вказує те, що потерпіла, за обставин події, зателефонувавши своїм родичам не висловлювала побоювань, що обвинувачений хоче її вбити, а попросила перекис водню. Свідок ОСОБА_14 , даючи показання в суді першої інстанції, вказав, що обвинувачений не біг за потерпілою, а просто йшов, тобто не хотів її наздогнати, щоб завдати додаткових ушкоджень.

На уточнююче запитання колегії суддів стосовно неузгодженості пояснень захисника із поясненнями обвинуваченого, адже останній пояснив суду, що він взагалі не наносив потерпілій удару ножем, захисник пояснив, що захист відштовхується від обставин справи, оскільки як зазначає обвинувачений потерпіла отримала поранення тоді, коли він намагався відібрати в неї ніж, яким вона хотіла себе порізати. Відтак, захисник вважає, що якщо б обвинувачений хотів вбити потерпілу, то він би міг довести до кінця почате ним діяння, а цього не було.

Представник потерпілої ОСОБА_9 пояснила апеляційному суду, що не погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення. Вказала, що в матеріалах кримінального провадження є висновки експертів, з яких вбачається кількість завданих потерпілій ОСОБА_10 поранень та місце. Куди вони були завдані. Наголосила, що обвинувачений ОСОБА_7 постійно змінює свою версію події, яка відбулася, з метою введення суду в оману.

Потерпіла ОСОБА_10 підтримала позицію свого представника та надаючи в суді апеляційної інстанції пояснення, зазначила, що не згодна з апеляційними скаргами як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і його захисника - адвоката ОСОБА_8 . Добре пам`ятає події 12 квітня 2021 року та заподіяння їй обвинуваченим ОСОБА_7 ножових поранень. Вказує на те, що обвинувачений вдарив її ножем в шию, потім був натиск ножа глибше, на що потерпіла відреагувала, запитавши в обвинуваченого чи вдарив він її ножем, на що, обвинувачений відповів потерпілій - «так». Потерпіла вважає, що якби вона своєю рукою не вхопилась за ніж своєю рукою, та в подальшому його не витягнула, то обвинувачений ОСОБА_7 вбив би її. Потім потерпіла вказала колегії суддів, що обвинувачений ОСОБА_7 потяг її за волосся на лавку, неподалік свого будинку. Нікого з людей поруч не було, потерпіла тоді закурила і в якийсь момент вдарила обвинуваченого ОСОБА_7 пляшкою слабоалкогольного напою і почала тікати. Як бігла від обвинуваченого ОСОБА_7 , витягнула телефон і зателефонувала чоловіку своєї племінниці - ОСОБА_12 , який був у неї вдома, і попросила його винести вату та перекис водню, бо в неї шла кров. Її рідні вибігли їй на зустріч. Обвинувачений біг за нею, а потім потерпіла пам`ятає як прибула швидка і її забрали до лікарні.

Прокурор ОСОБА_6 також висловив свою позицію в суді апеляційної інстанції, вказавши, що заперечує проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника. По суті апеляційних скарг зазначив, що доказове значення при розгляді кримінального провадження в суді мають не протоколи допиту та одночасного допиту двох чи більше осіб, а безпосередньо показання потерпілої, надані в суді першої інстанції, які, серед інших доказів доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 . Відтак, прокурор вказав, що відсутні підстави для задоволення поданих апеляційних скарг.

Після заслуховування, наданих учасниками провадження пояснень, колегія суддів у судовому засіданні 20 лютого 2023 року перейшла до повторного дослідження таких доказів як звукозапис судового засідання суду першої інстанції від 29 листопада 2021 року, в яких потерпіла ОСОБА_10 була допитана судом як потерпіла.

В ході дослідження звукозапису показань потерпілої ОСОБА_10 , наданих нею в суді першої інстанції, колегією суддів встановлено, що потерпіла повідомила суду, що вона раніше була в близьких стосунках з ОСОБА_7 12 квітня 2021 року, близько 13 год. 00 хв. він зателефонував її синові та попросив покликати її до телефону. Вона відповіла на телефонний дзвінок і ОСОБА_7 попросив її вийти на вулицю, однак вона відмовила, бо була з дітьми вдома та готувала їжу. Натомість вона запропонувала ОСОБА_7 при бажанні зайти до неї, адже вона не може залишити дітей. ОСОБА_7 погодився, зайшов до неї додому, вона його нагодувала, потім вони сиділи на кухні спілкувались та пили коньяк. Після ОСОБА_7 запитував, чи зможе вона здати йому в оренду кімнату у квартирі, на що вона відповіла, що ні. Потім ОСОБА_7 запитав в неї чи вміє вона відпирати плями крові, на що вона відповіла ствердно, але не надала значення такому запитанню. В наступному вони вийшли на прогулянку разом з дитиною її племінниці ОСОБА_13 та собакою, гуляли досить довго. Потім приїхала племінниця ОСОБА_13 , якій вона віддала дитину. Вона з ОСОБА_7 ще пройшлись, погуляли з собакою, потім вона завела собаку додому і сказала племінниці ОСОБА_13 , що проведе ОСОБА_7 додому і повернеться. По дорозі додому, де проживав ОСОБА_7 вони ще зайшли в магазин, де йому вона купила пляшку пива, а собі слабоалкогольний напій. Коли вони дійшли до будинку, АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_7 , в арці, вони стояли, вона попрощалась з ОСОБА_7 і відчула як ОСОБА_7 вдарив її в шию та як ніж пройшов по лінії шиї, в наступному був натиск ножа глибше в шию. Удар був таким, що біль від шиї віддала в праву руку. Вона запитала ОСОБА_7 : «Ти мене що ножем ударив?», останній надав ствердну відповідь. Вона затримала руку ОСОБА_7 , схопившись за ніж своєю рукою, та в подальшому витягнула ніж, почалась сильна кровотеча, вона зажала рану рукою та серветками. Після цього вона сказала ОСОБА_7 , що побігла додому, на що він схопив її за волосся, висловився нецензурною лайкою та потягнув до лавочки. Після ОСОБА_7 посадив її на лавочку та не відпускав. Вона дуже боялась, мала шоковий стан, розуміла що в неї десь з шиї йде кров і треба спробувати зупинити її серветкою, але їй це не вдавалось. Вона пам'ятає, що в неї була пляшка слабоалкогольного напою, якою вона вдарили ОСОБА_7 , встала з лавки та почала тікати. Як бігла не дуже пам`ятає, чи біг хтось за нею теж не знає, бо була в шоковому стані, вона просто дістала телефон і дзвонила ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 це її племінниці чоловік) і вона його просила винести з дому вату та перекис водню, оскільки в неї йшла кров і вона не розуміла звідки, просто стікала кров`ю. Потім на зустріч їй вибігли родичі, далі вона вже не знає, що вже з ОСОБА_7 було. Приїздила швидка і її забрали в лікарню.

У подальшому, в судовому засіданні 28 березня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 було заявлено клопотання про відмову від дослідження протоколу допиту двох і більше осіб від 26 травня 2021 року.

Зважаючи на заявлене обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 клопотання про відмову від дослідження протоколу допиту двох і більше осіб від 26 травня 2021 року, враховуючи позицію інших учасників процесу, колегія суддів ухвалила прийняти відмову обвинуваченого та його захисника від повторного дослідження відповідного процесуального документа.

Водночас, колегією суддів було продовжено дослідження доказів сторони захисту, а саме:

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 31 травня 2021 року, з

якої вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 31 травня 2021 року було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та за текстом якої ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він вчинив незакінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_10 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, однак не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України;

- лист ДУ «Київський слідчий ізолятор» захиснику ОСОБА_8 від 31 травня 2022

року на адвокатський запит зі змісту якої вбачається, що адвокат ОСОБА_8 31 травня 2021 року не відвідував ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Проаналізувавши зібрані у даному кримінальному провадженні докази, що були досліджені як в суді першої інстанції, так і частина із них у ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини кримінального правопорушення в сукупності з даними про локалізацію та характер заподіяння ушкодження свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , умисно завдаючи потерпілій ОСОБА_10 удару ножем у життєво важливий орган - шию потерпілої, яка цього не очікувала і від раптовості його дій не спроможна була захищатись, усвідомлював, що своїми діями посягає на життя потерпілої ОСОБА_10 і що від них вона може померти.

Тобто указані докази дають підстави стверджувати те, що обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав настання наслідків у виді смерті потерпілої і бажав настання цих наслідків. Це вказує на те, що обвинувачений діяв із прямим умислом на вбивство потерпілої.

Про направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 саме на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_10 також вказує і його поведінка та дії одразу після заподіяння потерпілій ушкодження, адже обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи вчинені ним дії та знаючи про наслідки у виді небезпечного поранення життєво важливого органу, яке супроводжувалось кровотечею, не намагався надати будь-якої допомоги потерпілій ОСОБА_10 чи викликати їй швидку медичну допомогу, а навпаки змусив потерпілу сидіти на лавці біля під`їзду свого будинку.

Колегія суддів вважає доведеним те, що обвинувачений не вчинив усіх дій, направлених на доведення до кінця свого умислу, оскільки потерпіла застосувала опір діям обвинуваченого, нанесла йому удар пляшкою по голові та втікла.

Колегія суддів вважає, що такі дії потерпілої перебували поза волею обвинуваченого, коли перешкодили йому вчинити усі дії, необхідні для реалізації його умислу та доведення його до кінця.

Колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки вона підтверджується сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження та безпосередньо досліджених судом першої інстанції, які узгоджуються між собою та не спростовуються будь-якими іншими належними та допустимими доказами.

Колегією суддів також було ретельно перевірено версію обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не завдавав потерпілій жодних ушкоджень, а лише хотів запобігти її діям, коли на його відмову лишитись у нього на ночівлю, вона піднесла ніж до своєї шиї та погрожувала йому покалічити себе та звинуватити його у цьому, і визнає її безпідставною, оскільки вона суперечить з`ясованим в ході перегляду фактичним обставинам та спростовується матеріалами провадження.

Крім того, колегія суддів в ході апеляційного перегляду так не почула від обвинуваченого ОСОБА_7 пояснень щодо причин того, чому він самостійно надав потерпілій ніж та чому наведена ситуація не зумовила з його боку необхідність надати потерпілій будь-яку допомогу.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за змістом його пояснень, колегія суддів вважає способом уникнути відповідальності за вчинене.

Доводи захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про те, що в обвинуваченого ОСОБА_7 було достатньо часу та можливості вбити потерпілу у разі дійсного наміру та остання не відчувала загрозу своєму життю, на допомогу не кликала, суперечать власне показанням потерпілої, як наданим в суді першої інстанції, так і поясненням, наданим в ході апеляційного перегляду. Більше того, показання потерпілої ОСОБА_10 є послідовними та узгоджуються з іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, на підставі яких суд першої інстанції і встановив наявність фактів та обставин, що мали значення для цього кримінального провадження та підлягали доказуванню.

Твердження захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про те, що при врученні 31 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри було порушено його право на захист через відсутність при здійсненні цієї процесуальної дії захисника, колегія суддів відхиляє, оскільки, по-перше, обставини кримінального провадження не були такими, що відповідно до вимог ст. 52 КПК України (у редакції чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії) вказували на обов`язкову участь захисника, по-друге, ст. ст. 276-278 КПК України (у редакції чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії) не містили будь-яких застережень про необхідність залучення захисника при здійсненні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду цього кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції не допустив істотних порушень вимог процесуального закону і правильно застосував норми матеріального закону.

Вирок суду відповідає положенням ст. ст. 370, 374 КПК.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані обвинуваченим ОСОБА_7 та захисником обвинуваченого - ОСОБА_8 апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4