Провадження по справі № 1-кп/522/87/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси №106 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005691 від 19.10.2019 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 18.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців, на підставі ст. 69, 70, 72 КК України, покарання зараховано з 22.09.2019 року, звільнений за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 05.12.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75, 76, п. 1, 2, п. 4 ч. 2, ст. 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця республіки Дагестан, Російської федерації, громадянина Росії, документованого паспортом Російської Федерації за № НОМЕР_1 , виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградської області, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Азербайджану, громадянина України, азербайджанця, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_16 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0005691 від 19.10.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , проти задоволення яких сторони захисту заперечували та просили обрати більш м`які запобіжні заходи.

Обґрунтовуючи подані клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вказав на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, відсутність постійного місця роботи до затримання, можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, можливість переховування від суду, можливість впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, та те, що обвинувачений є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку з 16.05.2018 року. Знаходячись на території України, з 2019 року ОСОБА_7 , видавав себе за іншу особу, а саме за ОСОБА_18 , для підтвердження своєї особистості використовував підроблений паспорт громадянина, під час судового розгляду продовжував стверджувати, що він є ОСОБА_18 , що вказує на те, що обвинувачений буде намагатись переховуватись від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відсутні відомості щодо майнового стану обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати його підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що його підзахисний відшкодував шкоду потерпілим ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та почав відшкодовувати шкоду потерпілому ОСОБА_21 та якщо б він перебував на волі він зміг би швидше відшкодувати решту збитків. Вказав, що ризики наведенні прокурором в клопотанні не доведенні, зі сплином часу суттєво зменшились, а тяжкість злочинів, за якими він обвинувачується, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Також, зазначив, що можливо в подальшому буде змінено кваліфікацію злочинів, які інкримінуються його підзахисному, оскільки, як вбачається з досліджених доказів та з допиту потерпілих ОСОБА_3 не вчиняв активних дій, які йому ставляться в провину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики заявлені прокурором необґрунтовані. Крім того, зазначив, що після допиту потерпілого ОСОБА_19 вбачається, що дії його підзахисного невірно кваліфіковано, а саме в даному епізоді відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Вказав, що його підзахисний тривалий час перебуває під вартою, у зв`язку із чим у нього погіршився стан здоров`я. Окрім того зазначив, що у його підзахисного наявні міцні соціальні зв`язки, є жінка та діти, а також до затримання він мав постійне місце мешкання та був працевлаштований. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Також, від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи до затримання, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, та вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, що вказує на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може впливати на потерпілих, свідків, з метою зміни раніше наданих свідчень для подальшого уникнення учасниками кримінального правопорушення кримінальної відповідальності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час застосований до його підзахисного на особисте зобов`язання, посилаючись на належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, обвинувачений є громадянином іншої держави, може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_14 частково заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., посилаючись на те, що цілодобовий домашній арешт позбавляє його підзахисного права на працю.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_4 та продовження таких обов`язків обвинуваченому ОСОБА_8 , строком на 60 днів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор просив врахувати дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винуватим та відсутність міцних соціальних зв`язків та те, що обвинувачений неодноразово, без поважних причин, не прибував в судові засідання, що на думку прокурора дає підстави вважати, що обвинувачений і в подальшому може допускати неявку в судові засідання.

Сторона захисту заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на відсутність посилання прокурора на конкретні ризики, які визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому просила відмовити в його задоволенні.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 прокурор вказав, що попередньою ухвалою суду було відмовлено в застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. В своєму клопотанні прокурор посилався на відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, на неодноразову неявку обвинуваченого в судові засідання без поважних причин, що на переконання прокурора доводить ризик можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному провадженні, які ще судом не допитані, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Сторона захисту частково заперечувала проти клопотання прокурора та просила не покладати на обвинуваченого додатковий обов`язок, а саме не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, оскільки це перешкоджає його роботі, яка потребує постійних відряджень за межі міста Одеси та області.

Обвинувачені підтримали своїх захисників.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та подані клопотання, суд доходить таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Згідно вимог ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні вже розпочато, допитано частину потерпілих, проте дослідження матеріалів провадження ще не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченим злочинів.

На спростування доводів сторін захисту стосовно тривалого перебування обвинувачених у даному кримінальному провадженні під вартою та тривалого судового розгляду суд вважає за необхідне зазначити таке.

Враховуючи складність даного провадження через велику чисельність обвинувачених, захисників, потерпілих та свідків, з об`єктивних причин не вдається завершити судовий розгляд. Проте, окремо слід зазначити, що через неявку захисників, з якими було заздалегідь погоджено дати судових засідань, судовий розгляд даного кримінального провадження по суті часто зривається. Крім того, для вирішення питання щодо міри запобіжного заходу, суду доводиться часто залучати на окрему процесуальну дію захисників із регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року були задоволені клопотання прокурора та обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_7 продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, продовжено дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який вніс заставу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування застави до обвинуваченого ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні шести епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій. Також обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або домашній арешт або визначити як альтернативний запобіжний захід заставу. Захисник зазначив, що його підзахисний частково відшкодував шкоду потерпілим, перебуваючи на волі він зміг би швидше відшкодувати решту збитків. Також вказав, що ризики наведенні прокурором в клопотанні не доведенні, зі сплином часу суттєво зменшились, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, а тяжкість злочинів, за якими він обвинувачується, не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Захисник звернув увагу, що можливо в подальшому буде змінено кваліфікацію злочинів, які інкримінуються його підзахисному, оскільки на його думку, як вбачається з досліджених доказів та з допиту потерпілих ОСОБА_3 не вчиняв дій, які йому ставляться в провину.

Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не всі допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до інших судів м. Одеси за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності, оскільки відсутні відомості щодо працевлаштування останнього та дані про наявність у нього будь-якого джерела доходу.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість на теперішній час застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Будь-яких нових даних, які не були враховані судом раніше, стороною захисту не надано.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 , заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному, оскільки вважав доводи клопотання необґрунтованими та, посилаючись на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, тривалість його перебування під вартою, просив визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

Будь-яких нових даних, що не були враховані судом раніше стороною захисту не надано.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку, відсутність у нього доведених міцних соціальних зв`язків на території України, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочинів в іншій державі, у зв`язку з чим перебуває у міжнародному розшуку, та стороною захисту не надано належних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд враховує доводи прокурора щодо того, що знаходячись на території України, з 2019 року ОСОБА_7 , видавав себе за іншу особу, а саме за ОСОБА_18 , для підтвердження своєї особистості використовував підроблений паспорт громадянина, під час судового розгляду продовжував стверджувати, що він є ОСОБА_18 , що вказує на те, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, існує суттєвий ризик того, що останній ймовірно буде намагатись переховуватись від суду.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час судом не встановлено.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.01.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло, та в подальшому дію вказаного запобіжного заходу було продовжено.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, наявність у нього певних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до іншого суду м. Одеси.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Сторона захисту просила обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, хоча б домашній арешт у нічний час, щоб обвинувачений міг працювати та доглядати за важко хворою матір`ю.

Суд приймає до уваги наведені захисником доводи, однак вважає, що наразі забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 зможе лише запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Будь-яких нових даних, що не були враховані судом раніше стороною захисту не надано.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засідання сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та просила обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 . Також сторона захисту раніше надавала докази щодо працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_6 , та вважала ризики, на які посилався прокурор, необґрунтованими.

При вирішенні питання про продовження дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а також наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом. Також суд враховує повідомлені прокурором дані про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку.

Разом з тим, зазначений прокурором ризик можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не працевлаштований, на переконання суду суттєво зменшився, оскільки стороною захисту надано докази його офіційного працевлаштування.

Окремо слід зазначити, що прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак не звернув увагу, що попередньою ухвалою суду від 21.03.2023 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Також прокурор безпідставно в своєму клопотанні посилається на наявність інших кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_6 , які перебувають на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси, оскільки доказів на підтвердження таких даних до теперішнього часу суду прокурором не надано.

Таким чином, враховуючи наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, однак зважаючи на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , працевлаштування останнього, на підтвердження чого стороною захисту надані відповідні документи, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного епізоду кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 23:00 год. по 06:00 год. ранку наступної доби.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2023 року було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_11 , про зменшення розміру застави та стосовно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яку в подальшому було внесено обвинуваченим ОСОБА_4 на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, дію яких в подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року було продовжено.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник обвинуваченого посилалася на невідповідність клопотання прокурора вимогам КПК України через відсутність належного обґрунтування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Однак суд не приймає до уваги доводи захисника та вважає їх необґрунтованими, оскільки в клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які наразі продовжують існувати, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду через неявку в судові засідання без поважних причин. Також у своєму клопотанні прокурор посилається на дані щодо особи обвинуваченого, на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, та на тяжкість злочину, у якому він обвинувачується, що на переконання суду доводить ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, існування доведеного прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився та продовжує існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, посилання прокурора в клопотанні на те, що обвинувачений ОСОБА_4 наразі притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України у Малиновському районному суді м. Одеси, суд вважає безпідставним, оскільки стороною захисту було надано суду копію вироку, яким останнього вже засуджено у цьому кримінальному провадженні, однак який не набрав законної сили через його оскарження в апеляційному порядку.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно ОСОБА_4 дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року було застосовано стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 ПК України, строком на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Сторона захисту не заперечувала проти клопотання прокурора, однак просила не покладати не обвинуваченого обов`язок не відлучатись з населеного пункту в якому той проживає, оскільки ОСОБА_8 необхідно виїжджати за межі міста Одеси через роботу, пов`язану з перевезенням вантажу та продуктів харчування, які швидко псуються.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_8 дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, його процесуальну поведінку, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, враховуючи що потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані, тому існує незначний ступінь ризику того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, та впливати на потерпілого і свідків, що доводить заявлені у клопотанні прокурором ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що у попередніх ухвалах суду суд звертав увагу, щодо недоведеності прокурором ризику можливого вчинення ОСОБА_8 , який раніше не судимий, інших кримінальних правопорушень, з метою отримання доходу, оскільки при обранні запобіжного заходу стороною захисту надано суду докази про офіційне працевлаштування останнього, що в певній мірі нівелює існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Однак, прокурор у своїх клопотаннях продовжує посилатися на цей ризик без належного обґрунтування та доказів вчинення обвинуваченим нового злочину за час надходження кримінального провадження до суду стороною обвинувачення не надано.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні одного епізоду тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_8 .О обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та це не порушить його право на працю, з метою отримання доходу.

При цьому, доводи сторони захисту щодо непокладення на обвинуваченого обов`язку не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, оскільки ОСОБА_8 необхідно виїжджати за межі міста Одеси через роботу та постійні відрядження, суд до уваги не приймає, та роз`яснює, що у разі виключної необхідності сторона захисту може звернутися до суду із відповідним клопотанням.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 раніше обраних запобіжних заходів, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим клопотання прокурора стосовно вказаних обвинувачених підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 68 КПК України, у разі виникнення необхідності у кримінальному провадженні в перекладі пояснень, показань або документів, сторони кримінального провадження чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Як вбачається з матеріалів провадження обвинуваченому ОСОБА_7 було залучено перекладача, оскільки обвинувачений не володіє українською мовою, якою ведеться судочинство, а володіє російською мовою.

Приморським районним судом м. Одеси до участі у кримінальному провадженні був залучений перекладач ОСОБА_16 , який працює перекладачем в ТОВ «Колегія судових перекладачів», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 64, кв. 83.

Пунктом 3 частини 2 ст. 68 КПК України передбачено право перекладача на одержання винагороди за виконаний переклад та відшкодування витрат, пов`язаних із його залученням до кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України витрати, які пов`язані із залученням та участю перекладача для перекладу свідчень учасників кримінального провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996 року встановлено, що необхідно визначити в ухвалі органі, який зробив виклик перекладача вихідні дані для визначення суми винагороди (конкретний розмір винагороди у межах норм, зазначених у пунктах 2, 3, 5, 6, 6-1 цієї Інструкції, та час, затрачений нею у зв`язку з явкою за викликом і на виконання даного їй завдання).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за рахунок коштів державного бюджету України здійснити оплату наданих послуг усного перекладу з української мови на російську мову перекладачем ОСОБА_16 із розрахунку 700 гривень на 1 годину, за судове засідання проведене: 01.08.2023 року 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 (нуль) копійок на 2 (дві) години, відповідно до кошторисних призначень територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за КПКВ 0501020. Доручити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області виконання ухвали в частині здійснення оплати послуг перекладача.

Керуючись ст. 29, 68, 122, 126, 132, 176, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 184, 194, 197, 331, 372, 376 КПК України, Керуючись п. 2-9 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів №710 від 01.07.1996 року,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 60 (шістдесят) днів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 23:00 год. по 06:00 год. за адресою: АДРЕСА_4 , строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з місця проживання, в якому обвинувачений перебуває під домашнім арештом, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинувачених обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у вигляді застави, задовольнити.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками, у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Клопотання про продовження покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строком на 60 (шістдесят) днів обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про застосування дії покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_8 , та контроль за його поведінкою покласти на співробітників відповідного територіального підрозділу ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської обласної прокуратури.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору Одеської обласної прокуратури та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали про продовження запобіжних заходів становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 01.08.2023 року, який діє до 29.09.2023 року включно.

Ухвала суду про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за рахунок коштів державного бюджету України здійснити оплату наданих послуг усного перекладу з української мови на російську мову перекладачем ОСОБА_16 ТОВ «Колегія судових перекладачів», реквізити рахунку: IBAN НОМЕР_2 , ЄРДПО: НОМЕР_3 , у вигляді усного перекладу тривалістю за обсягом роботи 700 (сімсот) гривень 00 (нуль) копійок на 1 (одну) годину, за судове засідання проведене: 01.08.2023 року 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 (нуль) копійок на 2 (дві) години, відповідно до кошторисних призначень територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за КПКВ 0501020.

Доручити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області виконання ухвали в частині здійснення оплати послуг перекладача.

Копію ухвали направити до ТУ ДСА України в Одеські області та в ТОВ «Колегія судових перекладачів», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 64, кв. 83, для відома та виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору Одеської обласної прокуратури та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_22