Справа № 755/8706/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна -

адвоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245.

Клопотання мотивовано тим, що 26.06.2023 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 22.06.2023 року, о 03 годині 27 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 33, внаслідок порушення встановлених законодавством вимог пожежної або техногенної безпеки стався вибух, що призвів до настання тяжких наслідків у вигляді смерті людей та руйнування або ж пошкодження квартир у вказаному будинку.

У ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитано в якості потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКП: НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначила, що 20.06.2023 року поїхала па дачу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а чоловік - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Далі, 22.06.2023 року, близько 07 години 00 хвилин, останній зателефонувала знайома та повідомила, що побачила інформацію про вибух в будинку, де проживає потерпіла, яка в подальшому дізналась, що рятувальники витягли з будинку тіло її чоловіка - ОСОБА_6 без ознак життя. Також, повідомила, що вона з 2003 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , який працював приватним підприємцем з продажу оптово-роздрібної торгівлі одягом. Відносини з чоловіком були нормальні. У чоловіка останнім часом почались проблеми зі здоров`ям, а до цього вже були фінансові проблеми. Крім того, додала, що протягом дня 20.06.2023 року декілька разів спілкувалась по телефону зі своїм чоловіком, їй відомо, що ввечері 21.06.2023 року до чоловіка в гості прийшов племінник ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_8 пізніше розмовляла, однак, будь-яких скарг на психологічні почуття чоловіка він не повідомляв. 22 червня 2023 року, вранці, останній зателефонувала знайома ОСОБА_9 та повідомила, що побачила в Телеграм-каналі, назву якого не вказала, інформацію про вибух у будинку, де проживає ОСОБА_10 , яка в подальшому дізналась, що рятувальники витягли з будинку тіло її чоловіка - ОСОБА_6 без ознак життя. Після цього, до моргу не поїхала, оскільки повідомили, що будуть проводити розтин тіла, і приїжджати потрібно на наступний день. У подальшому, біля будинку, де відбувся вибух, до ОСОБА_8 підійшли працівники поліції, які запросили її на допит до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, де долучила до протоколу допиту свій мобільний телефон марки Samsung Galaxy А51 з абонентським номером: НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 23.06.2023 року мобільний телефон Samsung Galaxy А51, з абонентським номером: НОМЕР_2 , ІМЕІ 1 НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , визнано речовим доказом.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що на вищевказаному мобільному телефоні можуть зберегтись відомості відносно вчинення злочину, з метою забезпечення, в тому числі, й збереження речового доказу, а також попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, в органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на вказане майно шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/8706/23 від 28 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна у кримінальному провадженні №0002245 та накладено арешт на майно, а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy А51, з абонентським номером: НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Відповідно до тексту ухвали від 28 червня 2023 року, при розгляді клопотання прокурора не була присутньою, а ні власниця майна ОСОБА_3 , а ні її представник - адвокат ОСОБА_4 . Разом з тим, власником майна є ніхто інший, як ОСОБА_3 , яка не знала про розгляд даного клопотання та, відповідно, не була присутньою у засіданні.

Таким чином, на майно, яке належить ОСОБА_3 , було накладено арешт необґрунтовано, без її присутності чи присутності її представника при розгляді даного питання, а тому, такий арешт підлягає скасуванню, а мобільний телефон поверненню законному власнику для можливості реалізації правомочностей володіння, користування та розпорядження. Крім того, метою вилучення даного майно було збереження речових доказів. У той же час, телефон жодних доказів вчинення кримінального правопорушення не містить і не може містити. ОСОБА_3 є потерпілою в рамках даного кримінального провадження, а не підозрюваною. На телефоні можуть бути зафіксовані лише вхідні та вихідні дзвінки, проте, якщо це було б доказом, то огляд мобільного телефону можна провести за лічений час без накладення арешту на таке майно потерпілої особи.

Накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0002245 на майно ОСОБА_3 не обумовлювалося метою арешту, визначеною ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки ОСОБА_3 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні та ніякого відношення до нього не має.

Таким чином, а ні працівники правоохоронних органів, які порушили права ОСОБА_3 , вилучивши майно, що є її особистою власністю, без належних правових підстав, а ні прокурор, уповноважений на здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а ні слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, не здійснити ґрунтовного аналізу провадження, не з`ясували реальні обставини, при цьому, позбавили особу законних правомочностей володіння, користування та розпорядження її майном, що є індикатором порушень законних інтересів особи не лише у світлі національного, а й міжнародного законодавства. Наведене обумовлює необхідність звернення ОСОБА_3 до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту та повернення майна.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та прохав його задовольнити, оскільки ОСОБА_3 є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні і на вилученому в останньої мобільному телефоні знаходяться всі її робочі контакти, а тому, вона не може повноцінно працювати. Мобільний телефон вилучався органом досудового розслідування для підтвердження факту, чи телефонував ОСОБА_3 її чоловік і даний факт на даний час підтверджений, зокрема, жодних слідчих дій з даним телефоном не проводиться, а тому, не вбачається підстав для арешту вказаного майна.

У судовому засіданні прокурор зазначила, що мобільний телефон дійсно належить потерпілій ОСОБА_3 та був наданий нею працівникам поліції добровільно, оскільки жодних скарг на дії останніх від неї не надходило. На даний час, працівниками поліції та спеціалістами Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві телефон було оглянуто, однак, інформація, яка б мала значення, не виявлена. Зокрема, орган досудового розслідування на даний час не звертався до операторів стільникового зв`язку з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів. Проте, прохала задовольнити клопотання частково, залишивши встановлену слідчим суддею заборону відчуження майна, аби в подальшому, у випадку необхідності, ОСОБА_3 змогла надати телефон органу досудового розслідування та його не відчужити.

На заперечення прокурора захисник зазначив, що вже пройшло півтора місяці з початку досудового розслідування, однак, до даного часу, орган досудового розслідування так і не звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши адвоката ОСОБА_4 , прокурора, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року за клопотанням прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245, було накладено арешт на: мобільний телефон Samsung Galaxy А51, з абонентським номером: НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Зазначені положення кримінального процесуального закону також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Ятрідіс проти Греції» 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» 22.09.1994 р. та у справі «Кушоглу проти Болгарії» 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23.09.1982 р.).

Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» 21.02.1986 р.).

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 174 КПК України, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні - вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини та підстави, з наявністю яких закон пов`язує можливість вирішити питання про скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002245 - задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року на мобільний телефон Samsung Galaxy А51, з абонентським номером: НОМЕР_2 , ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: