Справа № 396/1734/20
Провадження № 1-кп/396/36/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2023 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, освіта повна загальна середня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не одруженого, раніше судимий:
- 10.07.2014 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та в подальшому звільнений з місць позбавлення волі 11.12.2017 року.
- 23.09.2020 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. В силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Кримінальне правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що 20.09.2020 року (в післяобідній час), ОСОБА_3 , маючи не зняту та непогашену судимість, відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10.07.2014, перебував в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , разом з власниками будинку ОСОБА_6 та співмешканкою останнього ОСОБА_7 та іншими особами, де спільно відпочивали.
В ході відпочинку скориставшись тим, що всі присутні вийшли із буднику, по власним потребам, при цьому ОСОБА_3 , залишився в кімнаті буднику, де на тумбі знаходився мобільний телефон належний ОСОБА_7 , торгової марки Samsung, моделі SM-J500H/DS, чорного кольору, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , в середині якого знаходилася флеш-карта Transend Premium, micro sd ємністю на 16 гб.
В цей час у ОСОБА_3 виник раптовий умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме вчинення крадіжки мобільного телефону Samsung, моделі SM-J500H/DS, чорного кольору, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 вартістю відповідно до висновку експерта 1200 грн., та флеш-карти Transend Premium, micro sd ємністю на 16 гб., вартістю, відповідно до висновку експерта 75 грн.
Реалізовуючи свій умисел спрямований на вчинення крадіжки повторно, з корисливого мотиву, діючи умисно, таємно з метою особистого матеріального збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись що його дії ніким не помічені, скориставшись відсутністю власника та інших осіб підійшов до тумби, взяв до рук вказаний вище мобільний телефон та сховав його до кишені куртки.
В подальшому ОСОБА_3 будучи непоміченим у скоєнні крадіжки вказаного телефону, покинув вказане домоволодіння та попрямував до місця свого проживання, де в подальшому і зберігав викрадений ним мобільний телефон який належить ОСОБА_7 .
Таким чином ОСОБА_3 виконав всі дії спрямовані на реалізацію злочинного умислу спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду на суму 1275 грн.
Дії обвинуваченого за зміненим прокурором обвинуваченням в порядку ст.ст.338, 341 КПК України кваліфіковано за ст. 185 ч.2 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що 20.09.2020 року він, перебував в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_6 та співмешканкою останнього ОСОБА_7 та іншими особами, де спільно відпочивали. Коли всі присутні вийшли із буднику, він помітив на тумбі мобільний телефон Samsung, який потім взяв та поклавдо кишені своєї куртки. В подальшому він, покинув вказане домоволодіння та попрямував до місця свого проживання, де в подальшому і зберігав викрадений ним мобільний телефон, який належав ОСОБА_7 . У скоєному щиро кається, просить сурово не карати. Крім того вказав, що матеріальні збитки потерпілій відшкодував повністю, а саме купив їй новий мобільний телефон.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 20.09.2020 року до них в гості приїхав ОСОБА_8 та потім вони сиділи на веренді, випивали. Після того, як ОСОБА_3 поїхав додому вони лягли спати. Прокинувшись о 5 годині ранку було виявлено відсутність телефону Samsung, який лежав на тумбочці в веренді. Чоловік вказав, що телефон він не брав. В подальшому зателефонували ОСОБА_3 , але він вказав, що телефон не брав. Потім нею була написана заява до поліції про крадіжку телефону та через тиждень до неї приїхав ОСОБА_3 , просив вибачення та вказав, що сам не пам"ятає, як взяв телефон. Крім того вказала, що телефон Samsung вона купувала в місті Києві, який був раніше у використанні та матеріальних претензій до ОСОБА_3 не має, оскільки останній купив їй новий телефон.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 20.09.2020 року перебували разом з обвинуваченим ОСОБА_3 у ОСОБА_10 в гостях в с. Петрівка, вживали алкогольні напої, її чоловік та дід, не пили. Про обставини крадіжки телефону йому нічого не відомо, про саму крадіжку дізнався на наступний день. На прохання чоловіка ОСОБА_11 подивитися в машині, останній телефон не вияв, коли знаходився вдома у ОСОБА_11 , телефон не бачив. Через 2-3 дні після зникнення телефону просили ОСОБА_12 повернути його, однак він сказав, що не брав телефон.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 приїхали в с. Петрівка в гості до ОСОБА_14 , разом вживали алкогольні напої, в будинку також знаходилася дружина ОСОБА_14 - ОСОБА_15 . В приміщені, де вони знаходилися стояла тумбочка, проте телефону на ній він не бачив, оскільки взагалі не звертав уваги на телефон. Протягом часу, що проводили у ОСОБА_14 , вони періодично виходили в коридор та до вбиральні на вулицю. Пізніше в трьох поїхали додому. Зранку йому стало відомо, що пропав телефон, ОСОБА_14 оглянув машину, але не знайшов його. В подальшому телефон знайшли в сараї у ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_8 , та рік тому в обід приїхав додому та побачив, що працівники поліції стоять біля машини, а ОСОБА_8 біля хати, його запросили бути понятим. Працівники поліції оглянули місце події, коли вилучили телефон він не бачив, як і не бачив факту передачі ОСОБА_8 телефону працівникам поліції. Від працівників поліції ОСОБА_8 стояв метра за три. Проте у поліцейських був якийсь телефон, який саме він не знає. Після чого працівники поліції склали протокол огляду, зачитали його та він підписав. Під час огляду поліцейськими місця події, він чув як ОСОБА_8 пояснював працівникам поліції, що були в с. Петрівка, коли зник телефон ОСОБА_14 шукав, потім ОСОБА_8 знайшов телефон у себе, проте як не пам`ятає.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, крім його показів, показів потерпілої та щирого каяття, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними і ні одна сторона не поставила їх у сумнів під час судового розгляду, тому і у суду немає жодної підстави, ставити їх під сумнів:
- протоколом огляду місця події від 07.11.2020 року та фототаблиця до протоколу огляду місця події від 07.11.2020 року ( том №1 а.с. 164-168);
- протоколом огляду місця події від 07.11.2020 року та фототаблиця до протоколу огляду місця події від 07.11.2020 року ( том №1 а.с. 169-174);
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08.11.2020 року ( том №1 а.с. 176-177);
Вартість представленої на дослідження флеш-карти Transcend Premium, micro sd, ємністю на 16 гб., станом цін на кінець жовтня 2020 року, складала: 75,00 гривень (сімдесят п`ять гривень 00 коп), ( том №1 а.с. 179-181).
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушені, зважаючи на дослідження судом доказів, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред"явленого обвинувачення кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 185 КК України, так як обвинуваченим 20.09.2020 року вчинено таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України - скоєно нетяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - судом не встановлені.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, офіційно не працюючий, працює по найму в людей, утриманців не має, на «Д» обліку у лікаря-нарколога не перебуває. З 2018 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 458 від 27.11.2020 року ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю (відповідно до МКХ-10. F-70.0). Проте ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_3 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Крім того ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме: 10.07.2014 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та в подальшому звільнений з місць позбавлення волі 11.12.2017 року; 23.09.2020 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. В силу ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. На думку Новоукраїнського районного відділу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у край винятковому порядку за умови проходження лікування від алкогольної залежності. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як високий.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази провадження, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих обставин, а також враховуючи стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2020 року визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 інкриміноване йому діяння вчинив - 20.09.2020 року, тобто до постановлення стосовно нього вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2020 року, суд, при призначенні ОСОБА_3 покарання застосовує положення ч.4 ст.70 КК України.
Разом з тим, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, те, що ОСОБА_3 є раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, дане кримінальне правопорушення вчинив до постановлення попереднього вироку, щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину та відшкодував завдану матеріальну шкоду, при цьому судом враховується бажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, вартість викраденого майна, з урахуванням досудової доповіді, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний термін, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки в силу встановлених під час розгляду даного кримінального провадження обставин, суд вважає, що він як особа не становить такої небезпеки, що свідчить про його необхідність ізоляції від суспільства. Враховуючи всі встановлені обставини та дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , спосіб його життя, суд приходить до переконання, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і буде відповідати основним засадам та принципам індивідуалізації, обгрунтованості, гуманності, законності та справедливості призначення покарання, та дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення органами пробації профілактичних заходів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в розмірі 326,88 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2020 року більш суворим покаранням призначеним за даним вироком та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 326 (триста двадцять шість) грн. 88 коп.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- мобільний телефон торгової марки Samsung, моделі SM-J500H/DS, чорного кольору, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , чорного кольору, сім карта, оператора Київстар, флеш-карта Transend Premium, micro sd ємністю на 16 гб. та захисне скло, які зберігаються в камері речових доказів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1