Провадження №: 1-кс/755/2158/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за № 0004291 від 06.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004291 від 06.12.2021 року.

Клопотання мотивовано тим, що 05.12.2021 року в ході проведення огляду місця події, за адресою: м. Київ, пр-т Гагаріна, 14, було вилучено транспортний засіб «BMW», н/з НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . В подальшому на вилучені речі було накладений арешт. Заявник в клопотанні зазначає, що після вилучення даного автомобіля було проведено необхідні слідчі дії з вилученим майном, в результаті яких відпала потреба у накладенні арешту та примусового утримання транспортного засобу.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення клопотання не заперечує, оскільки у органу досудового розслідування відпала потреба у арешті вилученого майна.

Дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004291 від 06.12.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2022 року в рамках кримінального провадження № 0004291 від 06.12.2021 рокунакладено арешт на автомобіль марки «BMW», н/з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження, користування та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідування кримінального правопорушення.

Для ефективного розслідування кримінального правопорушення орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

З огляду на вказане, майно, яке відповідає визначеним у п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речових доказів, повинно вилучатись та арештовуватись незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, за змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного, неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що: 1) в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба;

2) арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За приписами ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

Зазначені положення кримінального процесуального закону також узгоджуються і з практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до якої володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» 22.09.1994 р. та у справі «Кушоглу проти Болгарії» 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» 23.09.1982р.).

Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» 21.02.1986 р.).

Слідчий суддя в даному випадку враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 174 КПК України та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні - вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини та підстави, з наявністю яких закон пов`язує можливість вирішити питання про скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Проти цього не заперечує і дізнавач у своїй заяві.

Слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004291 від 06.12.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження за № 0004291 від 06.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2022 року, а саме на автомобіль марки «BMW», н/з НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1