Справа № 591/5449/23
Провадження № 1-кс/591/2331/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Сумської обласної прокуратури про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 09.05.2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 09.05.2023 року він звернувся до керівника Сумської обласної прокуратури з заявою стосовно внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення злочину, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 365, 374 КК України.

Оскільки після отримання заяви про злочин закон вимагає прийняття рішення про внесення відомостей до ЄРДР, просить зобов`язати посадових осіб Сумської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом подій викладених у його заяві від 09.05.2023.

Прокурор заперечив проти вимог скарги, оскільки в заяві не наведено достатніх відомостей про вчинення суддею Роменського міськрайонного суду Сумської області кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 374 КК України.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оглянувши надані докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 214 КПК України та Положенням «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Системний аналіз положень ст. ст.214, 303, 304 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 про вчинення злочину, вбачається, що суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області відмовив йому в задоволенні клопотання, чим порушив право на захист, у зв`язку чим в його діях наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 374, 365 КК України.

Таким чином вбачається, що скаржник фактично не погоджується із прийнятим суддею процесуальним рішенням.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

У відповідності до положень ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, статтею 6 Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Рада суддів України у своїх зверненнях неодноразово зазначала, що незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правопорушення. Рада суддів України переконана, що ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Така ситуація є загрозливою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом.

У Висновках №3 (2002) та №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, звернення в даному випадку до правоохоронних органів із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддею злочину, за заявою особи, яка не згідна із прийнятим процесуальним судовим рішенням про відмову в задоволенні клопотання є порушенням конституційних гарантій незалежності суду та є недопустимим і ніхто крім суду у встановленому законом порядку не вправі надавати оцінку такому рішенню судді.

У зв`язку з викладеним, в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 214, 303-307, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1