Провадження №: 1-кп/755/188/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "27" червня 2023 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0001896 від 22.07.2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольховець, Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 06.07.2010 Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 08.05.2015 Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,,-

В С Т А Н О В И В:

у судовому засіданні суд поставив на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .

При обговоренні питання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 мотивуючи тим, що ризики які були при обранні запобіжного заходу передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, тому вважає за доцільне продовжити запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник заперечив проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначив, що ризики формальні, і немає жодного підґрунтя продовжувати такий захід. Додав, що був проведений обшук та все вилучено, тому речових доказі, які можна знищити немає. З огляду на те, що обвинувачений зареєстрований та проживає в м. Києві, просив застосувати відносно обвинуваченого домашній арешт за місцем реєстрації.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Суд вислухавши думку учасників судового розгляду приходить до наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При вирішені даного питання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко протии Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Згідно ст. 26 КПК України випливає, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведеного, та враховуючи те, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід який би міг бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_5 , не зможе в повній мірі запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, тобто до 25 серпня 2023 року включно.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення шляхом звільнення ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 25 серпня 2023 року покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту - м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками чи потерпілими у даному провадженні.

Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві та прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, що здійснює процеуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя