Справа № 192/1572/22
Провадження № 1-кп/192/103/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області угоду про примирення в кримінальному провадженні №0000453, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тритузне, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, навчається на 1 курсі в Професійно-технічному училищі № 6, який не працює, військовозобов`язаний, не одружений, малолітніх дітей на утриманні немає, не є інвалідом, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 19 липня 2023 року в даному кримінальному провадженні було призначено судове засідання, в якому обвинувачений та захисник надали угоду про примирення. Прокурор вважав, що угода підлягає затвердженню. Потерпіла та її законний представник підтвердили добровільність укладання угоди про примирення.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та угодою про примирення, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 11 грудня 2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Як з`ясовано з узгодженої сторонами угоди, ОСОБА_3 повністю визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Статтею 471 КПК України передбачено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Проте угода не містить формулювання обвинувачення, яке вказане в обвинувальному акті, а також не містить істотні для відповідного кримінального провадження обставини, з урахуванням того, що сторони дійшли згоди про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 240 годин громадських робіт. Також в угоді відсутні наслідки невиконання угоди.

Захисник, неповнолітня потерпіла та її представник і обвинувачений в судовому засіданні зазначили про те, що існують дві обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування завданої шкоди, у зв`язку з чим дійшли згоди про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Однак суд вважає, що така обставина як щире каяття відсутнє, оскільки щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак з матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що ОСОБА_3 не визнавав усіх обставин кримінального правопорушення, зокрема оскаржував вирок місцевого суду з тих підстав, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення (а.с.96).

Тобто ОСОБА_3 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття. Вказана позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 15 листопада 2021 справа 199/6365/19.

Крім того, в ухвалі суду апеляційної інстанції вказано, що під час нового судового розгляду слід перевірити наявність щирого каяття (а.с.144), як обставини, що пом`якшує покарання.

Тому суд вважає, що така обставина як щире каяття відсутня в даній справі, а наявність лише однієї обставини відшкодування шкоди, яка також не вказана в угоді, а лише повідомлена в судовому засіданні, не дає підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання.

У зв`язку з наведеними недоліками угоди про примирення суд вважає, що у зв`язку з тим, що умови угоди суперечать вимогам КПК України та КК України, тому в затверджені угоди слід відмовити, а розгляд кримінального провадження продовжити зі стадії, на якій воно було зупинене.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 471, 474, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затверджені угоди про примирення від 01 серпня 2023 року, укладеної між неповнолітньою потерпілою ОСОБА_5 та її законним представником ОСОБА_6 , і обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000453, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2021 року відносно ОСОБА_3 .

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0000453, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2021 року відносно ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1