ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/585/20
Провадження № 1-кп/210/79/23
У Х В А Л А

іменем України

"13" вересня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у об`єднаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 18.01.2020 року та №0000560 від 30.09.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні, призначеному на 13.09.2023 року, прокурором заявлено клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як станом на сьогоднішній день мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що мали місце також під час обрання даного запобіжного заходу.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити на цілодобовий домашній арешт.

Приймаючи до уваги думку сторін процесу з приводу продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе за побігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Іліков проти Болгарії» від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризиків переховування.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає виключно позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, що збільшує ризик втечі обвинуваченого у випадку призначення судом вказаної міри покарання. Окрім того, суд враховує відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання, офіційного працевлаштування, джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків. Останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за ознаками: «незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби» передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання щодо можливості зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, суд зважає на ті обставини, що ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий, відповідних висновків для себе не зробив, та обвинувачується у вчиненні нових умисних кримінальних правопорушень. Наведені обставини дають підстави вважати про існування таких ризиків як: незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того, обвинувачений раніше переховувався від суду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Зазначені ризики є суттєвими, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, не можуть їм запобігти.

Письмові матеріали справи на даний момент не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не наведені.

Таким чином, суд також доходить до висновку, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде достатньою мірою забезпечення своєчасного та всебічного розгляду кримінального провадження, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти можливим спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, суд приймає до уваги ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

Також суд враховує ту обставину, що в даному судовому засіданні, до моменту закінчення строку дії ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу, винести вирок у кримінальному провадженні не є можливим, оскільки судове слідство у справі не завершено, а саме не допитано обвинуваченого.

Крім того, головуючий суддя по справі буде перебувати у щорічній відпустці, в період якої строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого завершиться.

Так, обраний запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, впливу на учасників судового процесу, тощо.

Відтак, суд, керуючись ст.ст. 179, 194 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовживши його строк.

Крім того, судом у відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України визначено розмір застави обвинуваченому, що становить 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 74430 грн. на момент обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ч.5, 6 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за викликами; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; не відлучатися із міста Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця фактичного проживання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 370, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 12.11.2023 року включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити розмір застави у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 74430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали негайно надіслати обвинуваченому та вручити прокурору.

Копію ухвали направити до ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду у порядку і строки передбачені ст. 395 КПК України, а саме протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1