Дата документу 24.08.2023 Справа № 937/1158/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1124/23 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/1158/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2022 року (з урахуванням виправленої у ньому описки відповідно до ухвали від 10 лютого 2022 року), яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він 02 січня 2021 року приблизно о 14 год. 20 хв., знаходячись на території біля під`їзду №3 по АДРЕСА_2 діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись її малолітнім віком та безпорадним станом, з її правої руки, шляхом ривку відкрито заволодів належним потерпілому ОСОБА_11 майном вартістю 2 800 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 02 лютого 2021 року приблизно 20 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з дивану таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_12 майно загальною вартістю 6 679,10 гривень. Після чого ОСОБА_9 разом з викраденим покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано

- за ч.2 ст.186 КК як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно;

- за ч.2 ст.185 КК як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.186 КК у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК приєднано за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2020 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяці позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази та процесуальні витрати.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив застосувати до нього положення ст.72 КК та зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки він з 03.02.2021 року перебуває під вартою.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_9 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид та розмір призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_9 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він фактично вимагав зарахувати йому на підставі ч.5 ст.72 КК (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Проте такі вимоги обвинуваченого не ґрунтуються на положеннях кримінального закону та є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших передбачених у ч.1 ст.72 КК видів покарань визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні правопорушення у даній справі обвинуваченим було вчинено 02.01.2021 року та 02.02.2021 року, тобто під час дії ч.5 ст.72 КК в редакції Закону №2046-VIII від 18.05.2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

А тому в даному випадку підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ч.5 ст.72 КК в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року відсутні.

Згідно оскаржуваного вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2022 року (з урахуванням виправленої у ньому описки відповідно до ухвали від 10 лютого 2022 року) строк попереднього ув`язнення обвинуваченого зараховано судом першої інстанції у повній відповідності до вимог кримінального закону.

Колегія суддів зважає і на ту обставину, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_9 визначено на підставі ст.71 КК шляхом часткового, а не повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішення не допущено, то апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2022 року (з урахуванням виправленої у ньому описки відповідно до ухвали від 10 лютого 2022 року) щодо ОСОБА_9 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4