Дата документу 06.07.2023
Справа № 334/3752/23
Провадження № 1-кс/334/1775/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання у кримінальному провадженні, внесеному 25.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 за ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна

за участі: слідчого ОСОБА_3 , ліквідатора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка»» ОСОБА_4

встановив:

Слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_5 , в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна:

- будівля № 1 літ. А-3, А1-3, розташована за адресою:м. Запоріжжя, вул. Трегубова, 18 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), право власності на який зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» , шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном;

- будівля № 2 літ. Б-2, розташована за адресою:м. Запоріжжя, вул. Трегубова, 18 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), право власності на який зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут « Укрдіпрогазоочистка» , шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного 25.04.2023 до ЄРДР № 0000022 за ч. 3 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 20.12.2006 виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно ( серія НОМЕР_1 ), а саме нежитлової будівлі , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначено власника майна - Держава України, форма власності - державна.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубова, 18 перебуває під управлінням Міністерства енергетики України. Балансоутримувачем є Державне підприємство «Науково-дслідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» .

Проте, 12.08.2021 державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_6 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул.Трегубенка, 18 за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» .

Отже, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано не право господарського відання, а право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Підставами для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна були наступні документи: Витяг з Єдиного реєстру державної власності щодо державного майна, серія та номер: 10-15-12379, виданий 02.06.2021, видавник: Фонд Державного майна України; свідоцтво про право власності , серія та номер: НОМЕР_2 та НОМЕР_1 . видані 20.12.2006, видавник: Виконавчий комітет Запорізької міської ради,; технічний паспорт, серія та номер: НОМЕР_3 , виданий 28.10.2008, видавник: ТОВ «ЗМБТІ»; наказ, серія та номер: 26, виданий 19.03.1997, видавник:Міністерство енергетиикита електрифікації України; наказ, серія та номер: 593, виданий 26.11.2018, видавник: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Жодного документа, що підтверджує право власності ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» на зазначений об`єкт нерухомого майна для державної реєстрації такого права подано не було .

Вищевказаний факт свідчать про незаконність здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Запоріжжя вул. Трегубенка, 18 (Будівлі № 1 та № 2) за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.11.2022, відкрито провадження у справі № 908/2096/22 про банкрутство Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка», 69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубова, 18, . Постановою господарського суду Запорізької області від 16.03.202 Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» визнано банкрутом, відприто ліквідаційну процедуру, ліквідатором прихнчено арбітражного керуючого ОСОБА_7 .

Згідно з реєстром вимог кредиторів, кредиторами ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» являються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ГУ ДПС у Запорізькій області, ТОВ «Пол-Трейд».

Моніторингом мережі інтернет, а саме сайту безкоштовних оголошень OLX.ua виявлено оголошення щодо продажу вищевказаного нерухомого майна за посиланням https://www.olx.ua/d/uk/obyavlenie/prodazh-budvl-poruch-z-slavutich-arenoyu- zaporzhzhya-IDSaWhl.html.

Отже, нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18, право власності на яке зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» реалізується ліквідатором з метою задоволення вимог кредиторів, тим самим зазначене майно вибуде з державної власності і воно буде втрачено, що негативно вплине на досудове розслідування.

По даному кримінальному провадженню об`єкти нерухомого майна, а саме: будівля № 1 літ А-3, А1-3 та будівля №2 літ Б-2, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 визнанні речовим доказом, оскільки являються об`єктом кримінально протиправних дій.

З метою запобігання незаконним операціям з об`єктами нерухомого майна та збереження речових доказів, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, з підстав викладених у клопотанні.

Ліквідатор проти клопотання заперечував виходячи з наступного. Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався. Як вбачається з матеріалів клопотання ні ДП «НДПІ «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА», ні його посадові особи не мають статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000022, а отже не є суб`єктами ст. 170 КПК України, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно немає.

Крім того, визначаючи правову підставу для накладення арешту на майно, слідчий вказав, що вказане майно є речовим доказом, і об`єктом кримінально протиправних дій, а реалізація його ліквідатором з метою задоволення вимог кредиторів негативно вплине на досудове розслідування.

Хоча досудове розслідування, розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України .

Об`єкт цього злочину за своїм змістом аналогічний об`єктові злочину, передбаченого ст. 357. Предметом злочину є: 1) посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним: нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.

Про поняття документ, печатка, штамп, офіційні документи, штампи, печатки визначено в коментарі до ст. 357.

Посвідчення це документ, який містить відомості про володільця і офіційно посвідчує його особу та (або) правовий статус. Необхідними реквізитами посвідчення, як правило, є фотографія, підпис керівника відповідної установи, підприємства чи організації, який скріплюється їхньою печаткою, а також особистий підпис володільця документа (посвідчення: особи моряка, інваліда, водія, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, пенсійне, судді або працівника правоохоронного органу, біженця, ветерана війни).

Іншими документами можуть визнаватися, зокрема, атестат про повну загальну середню освіту, диплом про закінчення вищого навчального закладу, трудова книжка, рішення суду, виконавчий лист, листок тимчасової непрацездатності, свідоцтво про шлюб або розірвання шлюбу, ліцензія, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про придбання майна на аукціоні, атестат доцента або професора тощо.

Така характеристика предмета коментованого складу злочину як надання прав або звільнення від обов`язків означає, що з точки зору кваліфікації за ст. 358 документами визнаються письмові акти. При цьому не має значення, якою мовою виконано документ, з якого матеріалу він виготовлений, а також спосіб виконання письмових знаків (від руки, друкарська машинка, комп/ютер, типографський спосіб тощо). Предметом злочину є ті письмові документи, які посвідчують наявність юридичне значимих фактів і мають своїм джерелом походження підприємство, установу, організацію незалежно від форми власності, громадянина-підприємця, аудитора або іншу особу, яка має право видавати чи посвідчувати відповідні документи. Це можуть бути, наприклад, адвокати, лікарі, які займаються медичною практикою.

Підроблення документів, які мають своїм джерелом походження фізичну, приватну особу, яка не уповноважена видавати чи посвідчувати документи, що надають права або звільняють від обов`язків, а також неіснуючу насправді юридичну особу, складу цього злочину не утворює. Залежно від. спрямованості умислу винного підроблення вказаних документів за наявності підстав може кваліфікуватися як готування до вчинення відповідного злочину, наприклад до шахрайства за обтяжуючих обставин.

Бланк це аркуш паперу з відбитком на ньому штампу або документ з частково надрукованим типографським або іншим способом текстом, який для остаточного складання документу потребує подальшого заповнення відповідних реквізитів (наприклад, існують бланки паспортів, трудових книжок, документів про освіту та вчені звання, нотаріальних документів).

Підроблення документів, передбачене ст. 358, за об`єктом і предметом посягання слід відмежовувати від підроблення документів, визначених законом предметом інших злочинів. Йдеться, зокрема, про злочини, предметом яких виступають: документи на переказ, платіжні картки чи інші засоби доступу до банківських рахунків (ст. 200), знаки поштової оплати і проїзні квитки (ст. 215), марки акцизного збору або контрольні марки для маркування примірників аудіовізуальних творів та фонограм, голографічні захисні елементи (ст. 216), недержавні цінні папери (ст. 224), документи, які дають право на отримання наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів (ст. 318).

Предметом злочину не визнаються документи, які хоч і мають певне юридичне значення, але не надають конкретних прав або не звільняють від обов/язків (наприклад, різноманітні заявки, запити, характеристики, супроводжувальні листи, вкладиші до посвідчень, первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій).

Об`єктивна сторона злочину виражається у таких формах: 1) підроблення посвідчення або іншого документа з метою використання його як самим підроблювачем, так і іншою особою; 2) збут підробленого документа; 3) виготовлення підроблених печатки, штампу або бланку; 4) збут таких штампів, печаток, бланків (ч. 1 ст. 358); 5) використання завідомо підробленого документа (ч. З ст. 358).

Проте зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак в клопотанні про арешт майна слідчий взагалі не обґрунтував, яким саме чином вказане майно, має відношення до кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, вважає що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, в провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/2096/22 про банкрутство ДП «НДПІ «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА».

З моменту відкриття стосовно боржника провадження у справі про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Так ухвалою господарського суду від 22.11.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство. Відкрито провадження у справі №908/2096/22 про банкрутство Державного підприємства Науково-дослідний та проектний інститут Укрдіпрогазоочистка, 69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18, код ЄДРПОУ 00219388.Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п. 3 ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Тобто існує законодавча заборона на накладення арешту майна, що належить боржнику.

Крім того, як зазначає ліквідатор, Постановою Господарського суду Запорізької області по справі №908/2096/22 від 16.03.2023р. визнано Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА» (69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18, ) - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7 (свідоцтво № 2041 від 10.11.2021 року, адреса: 51931, м. Кам`янське Дніпропетровської області, вул. Ковалевича, 3, офіс 3).

Відповідно до ч.1 ст. 61 КУзПБ Ліквідатор з дня свого призначення серед інших здійснює такі повноваження:

приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;

аналізує фінансовий стан банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

формує ліквідаційну масу.

Згідно ч.1 ст. 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Також відповідно ч.1 ст. 63 КУзПБ після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

За результатами проведеної інвентаризації активів та зобов`язань Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА» до складу ліквідаційної маси Банкрута, були включені:

- Будівля №1 літ. А-3, А1-3 загальною площею 2003,2 км. м.,

- Будівля №2 літ. Б-2 загальною площею 817,9 км. м.

Згідно ч.1 ст. 63 Кодексу України з процедур банкрутства після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні. Початковою вартістю продажу майна банкрута є його вартість, визначена ліквідатором.

Продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, визначення розміру, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України . Замовником аукціону є арбітражний керуючий, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.ч.1,3,4 ст. 68 Кодексу України з процедур банкрутства).

У відповідності до ч.1 ст. 70 Кодексу України з процедур банкрутства замовник аукціону повинен оголосити про проведення першого аукціону протягом 20 днів з дня отримання згоди на продаж майна або визначення умов аукціону судом відповідно до цього Кодексу.

За приписами ч.8 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, до компетенції комітету кредиторів, зокрема, належить прийняття рішення про надання згоди на продаж майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) та погодження умов продажу майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) у процедурі ліквідації банкрута.

При цьому, статтею 75 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення).

До обов`язкових умов продажу належать: склад майна (лот); початкова ціна; крок аукціону.

Арбітражний керуючий зобов`язаний направити умови продажу членам комітету кредиторів та протягом 20 днів з дня, коли вони одержали чи мали одержати умови продажу, скликати комітет кредиторів.

Комітет кредиторів, забезпечений кредитор можуть прийняти рішення про:

- надання згоди на продаж майна на запропонованих умовах;

- надання згоди на продаж майна, змінивши умови продажу;

- відмову в наданні згоди на продаж майна з обґрунтуванням причин.

У разі якщо комітет кредиторів або забезпечений кредитор прийняв рішення про відмову в наданні згоди на продаж майна або не прийняв жодного рішення на засіданні комітету кредиторів чи протягом 20 днів з дня, коли забезпечений кредитор одержав чи мав одержати умови продажу, або якщо арбітражний керуючий не згоден з прийнятим комітетом кредиторів або забезпеченим кредитором рішенням, арбітражний керуючий зобов`язаний звернутися до суду. У такому разі умови аукціону визначаються судом.

Крім того відповідно до ч.7 ст. 68 КУзПБ особливості продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, у процедурі ліквідації боржника визначаються статтею 96 цього Кодексу.

Згідно ч.14 ст. 96 КУзПБ продаж майна державних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, першочергово відбувається шляхом продажу майна боржника як єдиного майнового комплексу. До складу такого єдиного майнового комплексу включаються земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, право на торговельну марку або інше позначення, а також права на земельні ділянки. Продаж майна боржника як єдиного майнового комплексу здійснюється на аукціоні відповідно до цього Кодексу.

Умови продажу майна банкрута як єдиного майнового комплексу, визначені статтею 75 цього Кодексу, додатково погоджуються арбітражним керуючим з органом, уповноваженим управляти державним майном.

Орган, уповноважений управляти державним майном, зобов`язаний протягом 30 днів розглянути умови продажу майна та прийняти одне з рішень, визначених частиною шостою статті 75 цього Кодексу.

На виконання ч.14 ст. 96 КУзПБ ліквідатором було направлено лист №01-20/66 від 26.04.2023р. на адреси Міністерства енергетики України та Фонду державного майна України з проханням протягом 30 днів розглянути умови продажу майна та прийняти одне з рішень, визначених частиною шостою статті 75 КУзПБ. Листом №10-52-10919 від 03.05.2023р. Фонд державного майна України повідомив про відсутність прав на погодження умов продажу майна Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут «УКРДІПРОГАЗООЧИСТКА» (),

Листом №26/1.3-17.5-9337 від 08.05.2023р. Міністерство енергетики України не погодило запропоновані умови продажу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.05.2023р. замінено учасника у справі №908/2096/22 про банкрутство Державного підприємства Науково-дослідний та проектний інститут Укрдіпрогазоочистка, 69006, м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18, - Міністерство Енергетики України, 02000, м. Київ, вул. Хрещатик, 30 на Фонд державного майна України, 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9 в якості органу, уповноваженого управляти майном боржника.

З метою дотримання ч.14 ст. 96 КУзПБ ліквідатором було направлено лист №01-20/76 від 26.05.2023р. на адресу Фонду державного майна України, на даний час відповідь не надходила.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали надані на обґрунтування клопотання та матеріали додані до заперечення, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного 25.04.2023 до ЄРДР № 0000022 за ч. 3 ст. 358 КК України.

Частиною 3 ст. 358 КК України передбачена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частинами першою (підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут) або другою (Складання чи видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видача приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи) цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Предметом злочину є: 1) посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним: нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки.

При цьому слідчим не обґрунтовано, яким чином до вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України з предметом підробки документів, печаток, штампів тощо відносяться будівлі, на які просять накласти арешт. Крім того, слідчий пояснив, що жодна особа (представник) не визнані потерпілими в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 частини 10 статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Постановою слідчого від 11 травня 2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 000022 від 25 квітня 2023 року, об`єкт нерухомого майна будівля № 1 літ А-3, А1-3, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), право власності на який зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» (); будівля № 2 літ Б-2, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), право власності на який зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» ().

Проаналізувавши вищевказану постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні слід зазначити, що вказівка слідчого на ту обставину, що перераховане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивовано.

Само по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами будівля № 1 літ А-3, А1-3, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), право власності на який зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» (); будівля № 2 літ Б-2, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, 18 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), право власності на який зареєстровано за ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» (), не може бути враховано, як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим не доведено, що особа, зокрема власник (представник) або будь-які інші особи можуть приховати, пошкодити, псувати, знищити, відчужити (враховуючи процедуру продажу майна та призначення ліквідатора) тощо, визначені слідчим речові докази, про арешт яких просить слідчий.

Доказів того, що ДП «Науково-дослідний та проектний інститут «Укрдіпрогазоочистка» вчиняє діє щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна до клопотання не надано.

Доводи слідчого ґрунтуються лише на його припущеннях.

Крім того, слідчим не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Проаналізувавши вищевикладені обставини у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим не наведено достатніх підстав, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, у зв`язку зх. Чим у клопотанні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 369, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному 25.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 за ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Повний текст ухвали оголошено 10.07.2023

Слідчий суддя: