Справа № 461/462/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/235/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 461/465/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Олександрівка Згурівського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 190 КК України,

з участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що він, 16.12.2022 приблизно о 19 год. 00 хв., маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, під приводом надання кредиту у сумі 50 000 грн, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 , який, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , перерахував їх банківський рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_5 9170 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо нього змінити та призначити йому покарання у виді штрафу.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності не відповідає дійсності, оскільки до кримінальної відповідальності він притягувався один раз, покарання відбув повністю, судимість погашена. Також стверджує, що він повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду, тоді як у вироку суду зазначено, що завдана кримінальним правопорушення шкода відшкодована ним частково.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Щодо покарання, з яким не погоджується обвинувачений ОСОБА_5 , слід зазначити наступне.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано вчинений злочин. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Всі санкції статей КК України є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Місцевий суд, призначив обвинуваченому покарання у виді 240 годин громадських робіт, яке є хоча і не найсуворішим із покарань, передбачених санкцією статті, за якою його визнано винуватим, проте не зазначив чому менш суворе покарання буде не дієвим та не забезпечить виправлення обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував те, що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок та наявність обставин, що пом`якшують призначене покарання (щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення), відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який раніше судимий за майнові злочини, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, разом з тим, повністю шкоду потерпілому не відшкодував.

Разом з тим, як повідомив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 , до кримінальної відповідальності він притягувався один раз, покарання відбув повністю. Окрім того зазначив, що шкода потерпілому відшкодована ним повністю, про що надав копії платіжних доручень.

У зв`язку з цим підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку покликання на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини, а також про неповне відшкодування потерпілому шкоди.

Наведене у своїй сукупності дає підстави вважати колегії суддів, що з огляду на характер кримінального проступку, вчиненого обвинуваченим, обставини його скоєння, можливим є пом`якшити йому покарання до 200 годин громадських робіт.

Саме таке покарання, на відміну від штрафу (про що просить апелянт) на думку колегії суддів, надасть можливість ОСОБА_5 виправитися, усвідомити скоєне та не вчиняти кримінальні правопорушення надалі.

Суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання змінити.

У решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України до двохсот годин громадських робіт.

Виключити з мотивувальної частини вироку покликання на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини, а також про неповне відшкодування потерпілому шкоди.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4