Єдиний унікальний номер 205/6017/22
1-кп/205/418/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження №1-кп/205/418/23 Справа № 205/6017/22
У Х В А Л А

21 вересня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження №0000622 від 06.07.2022 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:21.01.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнився 08.04.2022 по відбуттю строку покарання,

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянка України, українка, офіційно не працевлаштована, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушен ь, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор, в порядку ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_3 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК, запобігти яким можливо лише шляхом застосування до обвинуваченого виключного запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали його безпідставним, а ризики, на які прокурор посилається у своєму клопотанні вважали непідтвердженими. При цьому, вважали, що задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде достатньо до нього застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосування електронних засобів контролю.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у медичному закладі.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши їх доводи та обґрунтування доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження суд доходить висновку, що обґрунтування, викладені у клопотанні прокурора знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи, а позиція сторони захисту щодо відсутності підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою є неспроможною, з огляду на таке.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень які, відповідно до ст. 12 КК, належать до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до 8 років, а тому розуміючи можливе застосування такого суворого покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_3 може перейти на нелегальне становище та переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Погоджується суд й з посиланням прокурора на наявність ризику того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на ту обставину, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі й за аналогічні злочини, відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі та маючи не зняту та не погашену судимість знову обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, а тому, за відсутності відомостей щодо офіційного працевлаштування та легального джерела доходу, суд доходить висновку про його схильність до протиправної діяльності та, як наслідок, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 178 КПК, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце мешкання та реєстрації та певні соціальні зв`язки. Водночас, зазначені обставини не можуть слугувати підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вони існували і на момент вчинення інкримінованого їй злочину, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти його вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд повно та об`єктивно дослідивши усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК і вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

При цьому, підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у суду не має.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 199, 331, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 19 листопада 2023 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1