Номер провадження: 11-сс/813/896/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.05.2023 року в кримінальному проваджені №0004418,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 27.02.2023 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_5 від 22.02.2023 року про накладення арешту на майно в кримінальному проваджені №0004418 від 11.07.2013 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що скарга не входить до переліку скарг на дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені в порядку ст.303 КПК України, оскільки ОСОБА_5 оскаржує рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання, яке не підлягає оскарженню відповідно до процесуального законодавства.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою направити матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у відкритті провадження за його скаргою, оскільки він фактично оскаржує дії слідчого, а саме рішення слідчого про відмову у задоволенні проведення слідчих дій, які можуть бути оскаржені в порядку ч.1 ст.303 КПК.

Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК) апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Апелянт ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання про проведення розгляду за його відсутності.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що сторона обвинувачення, будучи повідомленою про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді не з`явилась, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 , з посиланням на положення ст.ст. 303-307 КПК, апеляційний суд визнає обґрунтованим, з огляду на таке.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 304 КПК, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

В контексті змісту та вимог скарги ОСОБА_5 , апеляційний суд враховує положення п.п. 1, 7 ч.1 ст.303 КПК, відповідно до яких на досудовому розслідувані може бути оскаржена:

- бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

- рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

У скарзі ОСОБА_5 від 27.04.2023 року, поданій до слідчого судді, останній оскаржує постанову старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 27.02.2023 року про відмову в задоволенні його клопотання про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0004418. В прохальній частині скарги ОСОБА_5 просить скасувати зазначену постанову слідчого та зобов`язати слідчого розглянути його клопотання про накладення арешту на майно, посилаючись на положення ст.ст. 110, 220 КПК.

В цьому контексті апеляційний суд враховує, що положеннями п.7 ч.1 ст.303 КПК передбачена можливість оскарження до слідчого судді рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено в задоволенні клопотання.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що накладення арешту на майно не є слідчою дією, а відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.223 КПК слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи положення п.7 ч.1 ст.303 КПК, накладення арешту на майно не відноситься до слідчих дій, а тому рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно не може бути оскаржено в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК.

Крім того, доводи апелянта стосовно того, що постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно може бути оскаржена в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК, з посиланням на нездійснення слідчим інших процесуальних дій (в даному випадку відмова в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно), які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, апеляційний суд також визнає безпідставними, з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що в даній справі слідчий виконав вимоги ст.220 КПК, зокрема отримавши клопотання ОСОБА_5 , у визначений законом строк розглянув його по суті та відмовив в його задоволенні відповідною постановою.

Окрім того, слід зазначити, що у слідчого відсутні повноваження для накладення арешту на майно, оскільки вони відносяться до повноважень слідчого судді, а слідчий має право лише ініціювати розгляд такого питання шляхом звернення до суду з відповідним клопотанням погодженим прокурором.

За наведених підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя на законних підставах відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 , оскільки рішення, яке прийняв слідчий у формі постанови з урахуванням вимог ст.303 КПК оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

Керуючись вимогами ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.05.2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 27.02.2023 року в кримінальному провадженні №0004418 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4