Справа №295/6840/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Старокостянтинів Хмельницька область, військовослужбовець, головний спеціаліст відділу технічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , підполковник, одружений, має на вихованні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу №201 командувача Повітряних сил Збройних Сил України від 01.06.2017 року ОСОБА_5 призначено на посаду начальника 20 центру ремонту засобів зв`язку та радіотехнічного забезпечення - командира військової частини НОМЕР_2 .

27.07.2017 згідно з наказом №169 по військовій частині НОМЕР_2 майор ОСОБА_5 прийняв справи і посаду командира військової частини НОМЕР_2 .

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, що станом на 03.03.2022 припинено або скасовано не було.

01.03.2022 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань ІНФОРМАЦІЯ_4 прапорщика запасу ОСОБА_8 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Цього ж дня, відповідно до мобілізаційного признання прапорщика запасу ОСОБА_8 направлено для проходження військової служби (доукомплектування) до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 .

01.03.2022 з ІНФОРМАЦІЯ_5 мобілізований ОСОБА_8 в складі мобілізованої команди прибув у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з положеннями ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_5 під час проходження військової служби за своїм військовим званням та посадою є начальником по відношенню до військовослужбовця за мобілізацією в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 .

Згідно зі ст. 20, 21, 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством. Застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим. Військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Відповідно до ст. 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) в умовах особливого періоду, в тому числі в умовах воєнного стану чи бойовій обстановці, з метою затримання військовослужбовця, який вчиняє діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, пов`язаного з непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням бойових позицій та визначених місць дислокації військових частин (підрозділів) у районах виконання бойових завдань, має право особисто застосовувати заходи фізичного впливу без спричинення шкоди здоров`ю військовослужбовця та спеціальні засоби, достатні для припинення протиправних дій.

У разі якщо дозволяють обставини, командир (начальник) перед застосуванням заходів фізичного впливу, спеціальних засобів або зброї повинен голосом чи пострілом угору попередити про це особу, проти якої можуть бути застосовані такі заходи.

Відповідно до ст. 24 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про застосування фізичної сили та спеціальних засобів військовослужбовець доповідає своєму безпосередньому командирові (начальникові).

Про поранення або смерть, що сталися внаслідок застосування фізичного впливу і спеціальних засобів, а також про всі випадки застосування зброї військовослужбовець зобов`язаний негайно і письмово повідомити свого командира (начальника), а командир (начальник) військової частини негайно доповідає безпосередньому командирові (начальникові), а також повідомляє відповідного прокурора та начальника органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) в гарнізоні.

Повідомлення начальника органу управління Служби правопорядку про застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї здійснюється в разі їх застосування військовослужбовцями Збройних Сил України.

Разом з тим, командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_5 , будучи начальником відносно прапорщика ОСОБА_8 за посадою та військовим званням, достовірно знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті виключення застосування нестатутних заходів впливу щодо підлеглого, вирішив умисно застосувати насильство щодо підлеглого військовослужбовця за наступних обставин.

Так, в період часу з 24.00 год. 02.03.2022 по 03.45 год. 03.03.2022 підполковник ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. 3, 27, 28, 68 Конституції України, ст. 6, 11, 16, 20, 21, 22, 22-1, 28, 58, 59, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, будучи військовою службовою особою, являючись за посадою та військовим званням начальником для прапорщика ОСОБА_8 , перебуваючи у коридорі бомбосховища під умовною назвою «Укриття Яма» на території технічної зони військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , під вигаданим приводом щодо можливої диверсійної діяльності військовослужбовця та спроби заволодіння зброєю останнім, перевищуючи свої службові повноваження, умисно, протиправно, застосовував насильство щодо підлеглого військовослужбовця ОСОБА_8 шляхом нанесення останньому множинних ударів руками та ногами у різні частини тіла, позбавлення можливості пересування ОСОБА_8 шляхом зв`язування останньому за спину руки дротом чорного кольору та нижніх кінцівок білою ганчіркою, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, по задньо-внутрішній поверхні в проекції ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя, дві рани волосяної частини голови, багатоскалкового перелому кісток носу, дрібновогнищеві крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку, вогнищевий крововилив в м`які тканини шийного відділу хребта справа.

Після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ОСОБА_9 не повідомив до ІНФОРМАЦІЯ_6 про застосування фізичних заходів впливу щодо підлеглого військовослужбовця ОСОБА_8 , а перемістив зв`язаного військовослужбовця ОСОБА_8 з бомбосховища, залишивши його на вулиці на землі, у безпорадному стані, неподалік до входу у бомбосховище «Укриття Яма». Внаслідок таких дій військовослужбовець ОСОБА_8 помер від крововтрати як ускладнення ушкоджень волосяної частини голови - ран в потиличній та тім`яній ділянках та багатоскалкового перелому кісток носу.

30.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

31.05.2023 слідчим суддею Богунського районного суду м.Житомира підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_6 до 28.07.2023 включно.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено 24.07.2023 керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону до трьох місяців, а саме до 30.08.2023.

25.07.2023 слідчим суддею Богунського районного суду м.Житомира строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 30.08.2023.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років та відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: обставинами, встановленими під час огляду місця події 03.03.2022, під час якого у багажному відділені автомобіля в/ч НОМЕР_2 на території військового госпіталю в/ч НОМЕР_3 виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кінцівки зв`язані, на обличчі виявленні видимі ушкодження у вигляді гематом, крововиливу; обставинами, встановленими під час огляду місця події 03.03.2022, а саме території технічної зони в/ч НОМЕР_2 , де були виявленні речі потерпілого військовослужбовця ОСОБА_8 ; обставинами, встановленими під час огляду 04.03.2022 трупа ОСОБА_8 ; показами потерпілої ОСОБА_10 щодо відомих обставин смерті її сина ОСОБА_8 ;

показаннями потерпілої ОСОБА_10 щодо контактів у мобільному телефоні, яким користувався ОСОБА_8 в період з 01.03.2022 по 02.03.2022 включно; показаннями свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 - військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_20 , теперішнього командира в/ч НОМЕР_2 , щодо відомих обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 ; повідомленням з 2 відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 про відсутність повідомлень щодо можливої протиправної діяльності військовослужбовця ОСОБА_8 ; повідомленням з ІНФОРМАЦІЯ_6 про відсутність повідомлень щодо можливої протиправної діяльності військовослужбовця ОСОБА_8 ;

висновком експерта №760 обласного бюро судово-медичної експертизи ЖОР від 10.05.2023 щодо причини смерті військовослужбовця ОСОБА_8 та наявних у останнього тілесних ушкоджень, зокрема: безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є крововтрата, як ускладнення ушкоджень волосяної частини голови-ран в потиличній та тім`яній ділянка та багатоскалкового перелому кісток носу, на що вказують характерні ознаки для даного виду смерті-бліде забарвлення трупних плям, малокрів`я внутрішніх органів, а також дані судово-гістологічного дослідження (головний мозок, серце, печінка-ішемія). При проведенні експертизи трупа гр. ОСОБА_8 були виявленні наступні тілесні ушкодження: синці навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, по задньо-внутрішній поверхні в проекції ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя; дві рани волосяної частини голови; багатоскалковий перелом кісток носу, дрібновогнищеві крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку; вогнищевий крововилив в м`які тканини шийного відділу хребта справа. Характеристика виявлених тілесних ушкоджень мають ознаки Легких тілесних ушкоджень, але у даному випадку, враховуючи нерухомий, безпорадний стан потерпілого можна вважати, що дані тілесні ушкодження знаходяться в непряму причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті. Вище вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (их) предмета (ів) не залишивши в них яких-небуть специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу, травмуючу, слідоутворюючу поверхню та могли виникнути при контактній дії будь-якої травмуючої поверхні тупого предмету із безчисленої множини їх. Локалізація та характер вищевказаних тілесних ушкоджень виключає можливість спричинення останніх самому собі. Яких-небудь тілесних ушкоджень, характерних для падіння на площині не було виявлено;

висновком експерта №1270 обласного бюро судово-медичної експертизи ЖОР від 26.07.2023, яким встановлено, що механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 у вигляді синців навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, по задньо-внутрішній поверхні в проекції лівого ліктьового суглобу з переходом на плече та передпліччя; двох ран волосяної частини голови; багатоскалкового перелому кісток носу, дрібновогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку; вогнищевий крововилив в м`які тканини шийного відділу хребта справа - викладений у висновку експерта №760 від 10.05.2023. Тілесні ушкодження у вигляді ран волосяної частини голови, синців навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, багатоскалкового перелому кісток носу, дрібновогнищевих крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку в своїй сукупності складають закриту черепно-лицеву травму, виникли від дії тупого (их) предмета (ів) не залишивши яких небудь специфічних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу, травмуючу поверхню, та могли виникнути при контактній дії будь-якої травмуючої поверхні тупого предмета із безчисленної множини їх, в тому числі і при нанесенні неодноразових контактних дій натуральною зброєю людини якою є ноги взуті у взуття. Тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей з переходом на щічні ділянки обличчя, багатоскалкового перелому кісток носу, дрібновогнищевих крововиливіві під м`які мозкові оболонки головного мозку не є характерними для падіння на площині. Інші виявлені тілесні ушкодження могли виникнути при падінні на площині та контактом голови об тупі предмети. На механізм спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень за обставин, які показав ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту 03.07.2023, конкретно не вказав;

обставинами, встановленими під час проведення слідчих експериментів за участю військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ;

показаннями свідка ОСОБА_21 щодо обставин огляду трупу ОСОБА_8 03.03.2022 у в/ч НОМЕР_3 та констатації смерті останнього;

показаннями свідка ОСОБА_22 щодо обставин огляду трупу ОСОБА_8 03.03.2022 у в/ч НОМЕР_3 та констатації смерті останнього;

повідомленням з 2 відділу 8 управління ДВКР СБУ щодо відсутності інформації про співпрацю ОСОБА_23 з спецслужбами російської федерації;

обставинами, встановленими під час огляду мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_8 в період з 01.03.2022 по 02.03.2022;

показаннями свідка ОСОБА_24 щодо відомих йому обставин смерті військовослужбовця ОСОБА_8 та перевірки мобільного телефону останнього;

показаннями свідка ОСОБА_25 , який повідомив, що будь-яких повідомлень від командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_5 щодо смерті військовослужбовця у в/ч НОМЕР_2 не надходило, про дані обставини він дізнався лише від нового командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_20 ;

показаннями свідка ОСОБА_26 про те, що ОСОБА_5 доповів йому по службовому телефону смерть військовослужбовця у військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_8 під час спроби вгамувати неадекватну поведінку військовослужбовця, але в чому була неадекватна поведінка військовослужбовця було не зрозуміло, конкретних обставин смерті ОСОБА_8 не повідомив, письмові повідомлення з в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_4 щодо смерті військовослужбовця ОСОБА_8 не надходили іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

У клопотанні вказано, що 21.07.2023 слідчим підготовлено клопотання про продовження строку досудового розслідування до 30.09.2023, яке погоджено 22.07.2023 першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується о 24 год 00 хв 29.08.2023, але для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені необхідно здійснити наступні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, прийняти процесуальні рішення: призначити та провести посмертну експертизу щодо ОСОБА_8 ; за результатами отримання висновку експерта вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 та повідомити останньому про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення нової підозри; виконати інші слідчі (розшукові) дії та прийняти процесуальні рішення; виконати вимоги ст. 290 КПК України.

В обґрунтування клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 вказано про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні.

Зокрема, слідчий вказує, що існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні. У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився.

Окрім цього, слідчий посилається на наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема: ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , з метою зміни останніми показів на досудовому розслідуванні або їх зміни під час судового розгляду.

У зв`язку з цим сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе спілкуватись зі свідками у кримінальному провадженні та схиляти свідків до зміни показань у кримінальному провадженні, оскільки був для вище вказаних військовослужбовців командиром (начальником) за посадою та військовим званням. Тому, на переконання слідчого, існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даний час не зменшився.

Слідчий вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження дії запобіжного заходу та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечив проти продовження строку тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді застави, щоб мати змогу виконувати військовий обов`язок, перебуваючи за місцем служби. Вказав, що буде з`являтися за першою вимогою до слідчого, суду, не має наміру переховуватись та усвідомлює наслідки невиконання процесуальних обов`язків. Має неповнолітню доньку та батьків похилого віку.

У судовому засіданні захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_27 подано слідчому судді заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу, яке обґрунтоване тим, що слідчим не доведено існування потреби у подальшому утриманні ОСОБА_5 під вартою. Матеріали клопотання не містять вагомих доказів, з яких би вбачалося що ОСОБА_5 грубо порушив порядок проходження військової служби та перевищивши свої повноваження умисно застосував насильство щодо підлеглого військовослужбовця ОСОБА_8 . Захисник вважає, що в діях підозрюваного вбачається необхідна оборона. Слідчим в клопотанні необґрунтовано наявність на даний час ризиків, передбачених у п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, та не додано доказів на їх підтвердження. У свою чергу з плином часу у досудовому розслідуванні вони поступово зменшуються. З часу повідомлення про підозру ОСОБА_5 минуло три місяці, а з з початку досудового розслідування - 18 місяців. За цей час стороною обвинувачення допитано всіх можливих свідків, проведено ряд слідчих дій. ОСОБА_5 має належну поведінку та бере активну участь під час досудового розслідування, зокрема не вчинив жодних дій щодо переховування від органів досудового розслідування, знаючи про існування кримінального провадження, самостійно з`явився на виклик слідчого та до слідчого судді для обрання запобіжного заходу; сприяє у встановленні фактичних обставин кримінального провадження та жодним чином не перешкоджає слідству. За останній місяць утримання під вартою ОСОБА_5 жодних слідчих дій з ним не проводилося. На переконання сторони захисту, немає жодних законних підстав, розумних підозр чи доказів, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше. Стороною обвинувачення не надано слідчому судді відомостей про те, що підозрюваний намагався зустрітись зі свідками, впливав на них будь-яким чином, або вчиняв дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду, або що його дії негативно впливали на досудове розслідування чи перешкоджали в його проведенні. ОСОБА_5 перебуває на військовій службі в ЗСУ. За місцем проходження служби підполковник ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно, до виконання обов`язків за посадою ставиться відповідально, що може свідчити про належне виконання підозрюваним і процесуальних обов`язків, визначених слідчим суддею. Командуванням Повітряних сил ЗСУ гарантує виконання підполковником ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, визначених судом. Забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків може більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, учасником бойових дій та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді головного спеціаліста відділу організації технічного забезпечення управління зв`язку та інформаційних систем, має родину - дружину, сина та неповнолітню дочку, а також батьків-пенсіонерів, спроможний внести заставу, за місцем проживання характеризується позитивно, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_28 у судовому засіданні зазначив, що кваліфікація дій ОСОБА_5 є неправильною та вважає за можливе визначення підозрюваному розміру застави.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та долучених захисником копій документів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Вирішуючи зазначене клопотання, слідчий суддя виходить із загальних засад кримінального процесу та керується загальними правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 3,4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацієюу м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000101 від 04.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України.

В ході досудового розслідування 30.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2023 підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.07.2023. Під час застосування запобіжного заходу слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, та існують ризики, передбачені у п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме (1) переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; (2) незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Постановою керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 24.07.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 04.03.2022 продовжено до трьох місяців, а саме до 30.08.2023.

25.07.2023 слідчим суддею Богунського районного суду м.Житомира строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 30.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.08.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 04.03.2022 до чотирьох місяців, до 30.09.2023.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , вважає, що докази, надані слідчим, свідчать про наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), від 21.04.2011, заява №42310/04, п. 175).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. The United Kingdom), від 28.10.1994, заява № 14310/88, п. 55).

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії досудового розслідування, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява №72508/13, п. 184).

Захисниками не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність підозрюваного до кримінального правопорушення.

Слідчий суддя не праві втручатися в правильність правової кваліфікації дій підозрюваного.

Водночас, у випадку виникнення підстав, під час досудового розслідування слідчий, прокурор наділені повноваженнями як повідомити про нову підозру, так і змінити раніше повідомлену підозру.

У даному кримінальному провадженні досудове розслідування не завершено та для прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені стороні обвинувачення необхідно здійснити ряд слідчих та процесуальних дій, у тому числі за результатами отримання висновку експерта вирішити питання про остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 та повідомити останньому про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення нової підозри.

На переконання слідчого судді надалі існують ризики, що зумовлювали обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, ризик переховування залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Також, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 відомі свідки вчинення кримінального правопорушення, посилання слідчого на продовження існування ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків вбачається небезпідставним.

Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що під час розгляду клопотання доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою та клопотання підлягає задоволенню в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 до 30 вересня 2023.

Водночас, слідчий суддя, враховуючи принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, такий принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави, як альтернативу триманню під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Зазначеними приписами не встановлено заборони слідчому судді визначати розмір застави як альтернативу триманню під вартою та наділено слідчого суддю дискреційними повноваженнями щодо визначення застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України.

Крім того під час дії воєнного стану злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачений ст. 426-1 КК України, не включений до переліку складів злочинів, по яких слідчий суддя має право не визначити розмір застави.

Практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу.

Разом з цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

Зважаючи на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, має ряд нагород та відзнак за сумлінне виконання службових обов`язків, зразкову військову дисципліну, має звання «підполковник», є учасником бойових дій, на даний час проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді головного спеціаліста відділу організації технічного забезпечення управління зв`язку та інформаційних систем, за місцем служби характеризується виключно з позитивної сторони, командування Повітряних сил ЗСУ гарантує виконання підполковником ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, визначених судом, має батьків-пенсіонерів та сім`ю - дружину, сина, неповнолітню дочку, з якими проживає в м. Вінниця, за місцем проживання характеризується позитивно, спроможний внести заставу, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Разом з цим ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином.

Враховуючи зазначене та з огляду на належну процесуальну поведінку підозрюваного протягом усього часу досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, існування двох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що визначення застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дозволить забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки саме це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої не встановлена вироком суду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3). У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні ЄСПЛ (справа Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010) зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховувано наявність грошових засобів у обвинуваченого. Тобто, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя приходить до висновку, що застава у 230 (двухсот тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, грошовий еквівалент якої становить 595 470 (п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста сімдесят грн.) 00 коп. у повній мірі буде здатна як забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, так і запобігти встановленим можливим ризикам.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: (1) прибувати за кожною вимогою до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому та суду в залежності від стадії кримінального провадження; (2) не відлучатися із розташування в/ч НОМЕР_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження; (3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 426-1 КК України, строк тримання під вартою до 30 вересня 2023 р.

Одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави у виді двухсот тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 595 470 (п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста сімдесят грн.) 00 коп.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому та суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із розташування в/ч НОМЕР_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави вважати з моменту його звільнення з-під варти.

Термін дій покладених на підозрюваного ОСОБА_5 судом обов`язків у разі внесення застави визначити один місяць з моменту звільнення його з-під варти.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.08.2023.

Слідчий суддя Богунського

районного суду м. Житомира ОСОБА_29