Справа № 297/526/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/520/22, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жнятино Мукачівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, неодноразово судимого, зокрема вироком Мукачівського міськрайонного суду від 04.07.2014 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням приписів ст. 70, ст. 71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 13.08.2020 по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Цим же вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, а за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить новий злочин, з покладенням на нього обов`язків, відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Вироком ухвалено речові докази: 2 металеві предмети, а саме ключ та шматок металевої арматури, які поміщені до чорного поліетиленового пакету, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського РВП - знищити ; 2 пластикові пляшки, а саме 10-ти літрову з написом на етикетці «Червоне» та 5-ти літрову з написом на етикетці «Біле», які передано до кімнати зберігання речових доказів Берегівського РВП - повернути потерпілій ОСОБА_8 , як власнику; акумуляторну батарею «Westa 60А», синього кольору, яку передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_9 , як власнику;

CD-R диск з фрагментом відеозапису з камери відеонагляду наданий потерпілою ОСОБА_8 ; DVD-R диск марки «HP», 4,7 GB, на якому знаходиться запис відеофіксації з камер відеоспостереження за адресою м. Берегове, вул. Дерекосег, 13, DVD-R диск марки «HP», 4,7 GB, на якому знаходиться запис відеофіксації слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 , що проводився в АДРЕСА_2 , DVD-R диск з відеозаписом двох слідчих експериментів проведених 15.04.2022 року з підозрюваними ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування - зберігати при матеріалах кримінального провадження органу досудового розслідування

Згідно з вироком, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

30 січня 2022 року, приблизно о 17 годині, обвинувачений ОСОБА_7 проник через огорожу на подвір`я домоволодіння ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , де знаходився автомобіль марки «ВАЗ 21072», д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_10 , відкрив праві передні двері автомобіля, звідки із гаманця, що знаходився у підлокітному бардачку таємно викрав грошові кошти в сумі 550 гривень. Того ж дня, о 17 год 30 хв, обвинувачений ОСОБА_7 повернувся на подвір`я домогосподарства ОСОБА_8 , де знову проник в автомобіль марки «ВАЗ 21072», д.н.з. « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_10 , звідки із сумки, що знаходилась на нижній полці панелі приладів автомобіля, таємно викрав грошові кошти: 130000 угорських форинтів, які відповідно до офіційного курсу Національного банку України від 30.01.2022 становлять 11737, 44 гривень, 200 доларів США, які відповідно до офіційного курсу Національного банку України від 30.01.2022 становлять 5797, 58 гривень, 200 євро, які відповідно до офіційного курсу НБУ від 30.01.2022 становлять 6468,64 гривень та 2000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 26553,66 гривень.

Окрім того, 09 квітня 2022 року, приблизно о 21 год 15 хв, обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , повторно, в умовах воєнного стану, проникли через огорожу на заднє подвір`я домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де в подальшому проникли до підсобного приміщення, звідки таємно викрали 5 п`ятилітрових та 1 десятилітрову ємності наповнені вином, вартістю 1400 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

10 квітня 2022 року, приблизно о 20 годині, обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_7 , повторно, в умовах воєнного стану, проникли через огорожу на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , на заднє подвір`я, що належить ОСОБА_9 , де в подальшому шляхом віджиму пластикового вікна проникли до прибудови, звідки таємно викрали акумуляторну батарею «Westa 60А», вартістю 600 гривень, золотий ланцюжок вагою 3,5 г., проби 585, вартістю 3045 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3645 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що місцевий суд розглянув кримінальне провадження поверхнево, формально, не вникаючи у суть справи, та не з`ясовуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення. Апелянт вважає, що судом не враховано, що він вчинив дрібну побутову крадіжку, оскільки викрав лише кілька бутлів з вином та акумулятор. Хоч у вироку суд першої інстанції і вказав, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховано пом`якшуючі покарання обставини, зокрема: щире каяття обвинуваченого, те, що у нього на утриманні неповнолітня дитина, за місцем проживання він характеризується позитивно, та відсутність претензій у потерпілої, однак безпідставно не застосував щодо нього положення ст. 75 КК України. Окрім того, звертає увагу на те, що місцевий суд не встановив жодної обставини, що обтяжує покарання і вважає, що його дії кваліфіковано не правильно. Просить вирок змінити, змінивши правову кваліфікацію діяння на ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Учасниками судового провадження вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, думку прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не має.

Колегія суддів бере до уваги те, що вирок Берегівського районного суду від 15.08.2022 щодо ОСОБА_7 за ч. ч. 3, 4 ст. 185 КК України учасниками кримінального провадження не оспорюється, про що свідчать і відсутність апеляційних скарг щодо цього засудженого, а тому, з огляду на положення ст. 404 КПК України, вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , і тому, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, явка обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_11 не є обов`язковою.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних сторін, береться до уваги те, що: обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження; повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги потерпілим направлено відповідно до вимог закону, що свідчить про те, що апеляційним судом здійснено всіх можливих заходів щодо повідомлення потерпілих про час та місце апеляційного розгляду; заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін від обвинуваченого та потерпілих не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язковість розгляду справи за участі обвинуваченого; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

При оцінці доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про невірну кваліфікацію його дій колегія суддів бере до уваги таке.

Під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, врахувавши думку учасників судового розгляду, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримані положення ст. 349 КПК України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обвинувачений ОСОБА_6 не вказує на те, які саме обставини вчинення кримінального правопорушення не були зясовані і встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи, що у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції брав участь адвокат ОСОБА_11 .

Колегія суддів також бере до уваги показання ОСОБА_6 у суді першої інстанції, відповідно до яких він повністю визнав вину у скоєному, підтвердивши час, місце та обставини, за яких здійснено два епізоди крадіжок, а саме у потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами кримінального провадження підтверджено, що діяння ОСОБА_6 , які мали місце 09.04.2022 та 10.04.2022 є кримінально-караними, оскільки вартість викраденого у потерпілої ОСОБА_8 майна становить 1400 гривень, а у потерпілої ОСОБА_9 - 600 гривень та 3045 гривень, вчинені в умовах воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року та відповідно продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133.

Тому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що ним вчинено дрібну побутову крадіжку і про те, що його дії підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України, апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє, оскільки такі спростовуються наведеним вище. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що вказані доводи є суперечливими, а також не узгоджуються з вимогою апеляційної скарги, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати щодо нього іспитовий строк та приписи ст.75 КК України.

У зв`язку з наведеним, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, визнається таким, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону, а також наявних у матеріалах справи доказах.

Апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.

Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей кримінального кодексу були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі йому покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції взято до уваги, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого - раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілих. Також суд першої інстанції взяв до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді реального позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, - на строк три роки.

Призначене ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-караних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети - виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що таке покарання не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, у тому числі й наслідки, що настали в результаті вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 діянь, апеляційний суд вважає справедливим призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі на строк 3 роки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання чи застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілі не мають до нього претензій будь-якого характеру, - апеляційний суд визнає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке належить відбувати реально, і в свою чергу не дають підстав для пом`якшення покарання. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що наведені обвинуваченим відомості взяті до уваги судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання і, відповідно, слугували підставами для застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої ч. 4 ст. 185 КК України.

Із урахуванням наведеного вище, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для встановлення обвинуваченому ОСОБА_6 іспитового строку, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не встановив жодної обставини, що обтяжує покарання.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його зміни чи скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними та необґрунтованими, задоволенню не підлягає, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2022 року, щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: