Справа № 201/5638/23
Провадження №1-кп/204/1122/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001938 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2023 року з угодою про визнання винуватості, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька Донецької області, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001938 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду. Зазначив, що угода була укладена відповідно до норм чинного КПК України. Просив призначити обвинуваченому покарання відповідно до укладеної угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що суть пред`явленого йому обвинувачення зрозуміла, винним себе він визнає. Угода була укладена між ним та прокурором у присутності захисника. Укладення угоди це є його добровільною позицією, покарання з ним було погоджено, ніякого примусу з боку працівників правоохоронних органів чи третіх осіб не було. Наслідки невиконання та затвердження угоди, а також порядок оскарження йому відомі. Він відмовляється від повного судового розгляду. Просив затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що угода про визнання винуватості була укладена в його присутності. Жодних порушень чинного КПК України під час складання угоди про визнання винуватості не було. Просив затвердити угоду.

Заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено два види угод, один з яких - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, другий - угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України (зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди) і закону України про кримінальну відповідальність (зокрема, щодо узгодженої міри покарання, звільнення від його відбування з випробуванням), наявність підстав для відмови в її затвердженні (ч. 7 ст. 474 КПК України), заслуховує думку сторін щодо можливості затвердження угоди, яка розглядається.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається із викладу фактичних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3 КК України, викладених в обвинувальному акті, на початку жовтня 2014 року (точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи на території Будьоновського району м. Донецька Донецької області, з ідеологічних та корисливих мотивів, за власною ініціативою добровільно вступив до одного зі структурних підрозділів терористичної організації «ДНР», який бере участь у збройному конфлікті на стороні Російської Федерації, «батальйону Восток», зобов`язавшись дотримуватися встановлених правил поведінки та виконувати визначені йому функції на посаді комірника батальйону «Восток».

У подальшому, взимку 2015 року ОСОБА_3 направлено для проходження військової служби на посаді водія до 11-го окремого мотострілецького полку (далі по тексту - НОМЕР_1 ОМСП, в/ч НОМЕР_2 ) із місцем дислокації підрозділу: АДРЕСА_2 .

При цьому, в період з зими 2015 року до літа 2019 року (точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 виконував функції водія автомобілю марки «Урал» - тягача артилерійської гармати Д-30 у місцях проведення бойових дій збройних підрозділів, підпорядкованих РФ, проти Збройних Сил України в районі населеного пункту АДРЕСА_3 . Також періодично виконував функції заряджаючого артилерійської гармати Д-30 та здійснював чергування на місці дислокації вищезазначеного підрозділу у м. Донецьку з використанням виданої вогнепальної зброї, а саме АК-74.

Влітку 2019 року ОСОБА_6 переведено на посаду завідуючого складом ІНФОРМАЦІЯ_2, в/ч НОМЕР_2 , на якій він проходив службу до початку травня 2023 року.

04 травня 2023 року ОСОБА_7 у складі ІНФОРМАЦІЯ_2, в/ч НОМЕР_2 прибув на місце дислокації 6 батальйону територіальної оборони ДНР (далі - 6 бат. ТРО ДНР) в смт. Верхньоторецьке Покровського району Донецької області з метою посилення штурмових груп участі у виконанні завдання по закріпленню та проведенню спостереження в зазначених старшим групи від 6 бат. ТРО ДНР точках в населеному пункті Кам?янка Покровського району Донецької області.

Однак, в той же день 04 травня 2023 року ОСОБА_8 добровільно вийшов на позиції 3бройних сил України поблизу населеного пункту Кам?янка Покровського району Донецької області та здався у полон.

Перебуваючи протягом вказаного часу у складі терористичної організації «ДНР», ОСОБА_3 отримав позивний « ОСОБА_3 », був забезпечений камуфльованою формою одягу, зокрема з розпізнавальними знаками у вигляді нарукавних шевронів, вогнепальною зброєю, а саме АК-74 та бойовими припасами до нього, гранатами та тепловізором, систематично отримував грошові кошти за здійснення протиправної діяльності від невстановлених органами досудового розслідування представників терористичної організації «ДНР».

Так, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , а саме ч. 1 ст. 111, ч.11 ст. 258-3 КК України відносяться до особливо тяжких кримінальних правопорушень

Між тим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України є національна безпека України переважно у сфері державної безпеки, інформаційній, економічній, науково-технологічній і воєнній сферах.

З об`єктивної сторони державна зрада може виявлятися у таких формах: 1) перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту; 2) шпигунство; 3) надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Суб`єктом державної зради у будь-якій її формі може бути тільки громадянин України, який досяг 16-річного віку.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 між іншим обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Зазначене кримінальне правопорушення не відноситься до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою, оскільки державна зрада обвинуваченим ОСОБА_3 вчинена одноособово, а тому затвердження зазначеної угоди буде суперечити вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України.

Крім того, як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 11 травня 2023 року, а саме пункту «б» (а.к.п. 27), ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання щодо сприяння у викритті кримінальних правопорушень у кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких здійснюється слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях.

Між тим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, однак, як вбачається з поданої до суду угоди про визнання винуватості, така угода укладена за умови сприяння ОСОБА_3 у викритті кримінальних правопорушень у кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких здійснюється слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях, що не є тотожними поняттями, при цьому угода не містить такої умови, як викриття злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, злочинною організацією або терористичною групою.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку про те, що прокурором під час укладання угоди про визнання винуватості не були враховані вимоги п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, що в свою чергу має наслідком виконання вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України. Отже, затвердження наданої суду угоди, на думку суду, буде суперечити вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що умови угоди про визнання винуватості суперечать вимогам чинного КПК України, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідним відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

У випадку відмови в затвердженні угоди судом укладеної на стадії досудового розслідування, відповідно до ч. 7 ст. 747 КПК України досудове розслідування продовжується у загальному порядку.

Згідно із п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Системний аналіз зазначених норм КПК України дає підстави прийти до висновку про те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі оцінювати повноту досудового розслідування, а зобов`язаний повернути кримінальне провадження прокурору (обвинувальний акт, угоду, матеріали досудового розслідування, що разом становлять матеріали кримінального провадження).

При цьому, п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України - є спеціальною нормою, яка регулює наслідки розгляду кримінального провадження на підставі угоди, досягнутої на стадії досудового розслідування та має імперативний характер.

Будь-яких заяв від прокурора про відсутність необхідності продовження досудового розслідування не надходило.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 13 від 11 грудня 2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Також суд звертає увагу, що ч. 4 ст. 314 КПК України передбачено можливість оскарження повернення виключно обвинувального акта. Між тим, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїй ухвалі від 12 березня 2018 року у справі № 576/1012/17 (провадження № 51-4569ск18) зазначив, що ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування не входять до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись 314, 369-372, 468, 470, 472, 474 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди від 11 травня 2023 року, укладеної між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 про визнання винуватості на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України.

Повернути прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 кримінальне провадження № 0001938 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 111 КК України, для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1