Номер провадження: 11-сс/813/1382/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п № 0000984 від 15.02.2016 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 376-1 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000984 від 15.02.2016 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2 ст. 376-1 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучене 28.07.2023 в ході проведення обшуку, а саме на: автомобіль марки «VOLKSWAGEN ID.4X», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_8 та ключ від вказаного автомобіля.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував те, що вказаний у клопотанні транспортний засіб відповідно до долучених до матеріалів належить підозрюваному ОСОБА_8 , а також доведеність того, що вказане майно може бути використане, як захід забезпечення цивільного позову заявленого в рамках кримінального провадження для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, вважав за доцільне накласти арешт на нього.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді, з огляду на наступне:

- слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано необхідність накладення такого арешту та його зв`язок з подіями, щодо яких здійснюється досудове розслідування;

- слідчим суддею не враховано грубе порушення вимог КПК України, допущене стороною обвинувачення, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна;

- слідчим суддею формально зазначено, що вилучене майно є речовим доказом, а арешт на майно накладається у зв`язку із можливою, в подальшому, конфіскацією майна, при цьому слідчим суддею не враховано, що цивільний позов у кримінальному провадженні, на який посилався прокурор у клопотанні, заявлений не до підозрюваного ОСОБА_8 , а до інших осіб;

- слідчим суддею накладено арешт на майно із посиланням на розмір інкримінованої шкоди від неправомірних дій, водночас відповідно до доданих до клопотання матеріалів, у кримінальному провадженні вже 7 особам повідомлено про підозру у вчинені того ж злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 ;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що жодних даних, які б підтверджували факт придбання зазначеного автомобіля на грошові кошти, отриманні від злочинних дій, стороною обвинувачення не надано;

- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 є багатодітним батьком, який виховує 3 неповнолітніх дітей, та в умовах повномасштабної збройної агресії, у зв`язку із відсутністю автомобілю, не зможе евакуювати своїх дітей у безпечне місце, що ставить під небезпеку життя та здоров`я його неповнолітніх дітей та членів сім`ї;

- слідчим суддею не взято до уваги, що перебування вилученого автомобілю на спеціально відведеному майданчику унеможливлює належний догляд за ним, а дія зовнішніх чинників можуть з великою вірогідністю призвести до псування автомобілю ОСОБА_8 та в такому випадку вилучений автомобіль не матиме будь-якої матеріальної цінності.

Посилаючись на викладені обставини, представник власника майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та зобов`язати ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 чи іншого слідчого у чиєму проваджені перебуває к/п №0000984 повернути ОСОБА_8 вказаний автомобіль.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 2 зазначеної норми передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 171 КПК України передбачено, шо у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна зазначених вимог закону дотримався в повній мірі з огляду на наступні обставини.

Із клопотання цивільного позивача ОСОБА_10 (а.с 145-149) вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування к/п №0000984 від 15.02.2016 за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала покійному батькові ОСОБА_10 , чим спричинили матеріальну та моральну шкоду, у розмірі 1 500 000 грн.

Так, відповідно до матеріалів, долучених до клопотання вбачається, що 28.07.2023 в межах к/п №№0000984 від 15.02.2016, ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 376-1 КК України.

Разом із цим, 28.07.2023 в ході проведення санкціонованого обшуку був вилучений автомобіль марки «VOLKSWAGEN ID.4X», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та ключ до нього, який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 (а.с. 226).

Так, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, що вищезазначене майно може бути використане, як захід забезпечення цивільного позову заявленого в межах даного кримінального провадження для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає голослівними посилання сторони захисту щодо необґрунтованості накладення такого арешту та його зв`язок з подіями, щодо яких здійснюється досудове розслідування, з огляду на те, що на даному етапі досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч.ч. 1, 2 ст. 376-1 КК України.

Окрім того, твердження захисника ОСОБА_7 щодо порушення стороною обвинувачення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України є необґрунтованим, оскільки відповідно до протоколу обшуку (а.с. 157-162), майно, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN ID.4X», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та ключ до нього, було вилучене 28.07.2023 та відповідно до конверту відправлень (а.с. 227), клопотання про арешт майна була подано до суду 29.07.2023, тобто із дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.

Твердження сторони захисту про те, що цивільний позов заявлений не до підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів вважає такими, що не відповідають дійсності, та спростовується матеріалами справи.

Водночас, апеляційний суд враховує той факт, що ОСОБА_8 є багатодітним батьком, проте зауважує на тому, що зазначена обставина жодним чином не свідчить про неможливість накладення арешту задля забезпечення заявленого цивільного позову.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , а також скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 04.08.2023 про накладення арешту на майно, вилучене 28.07.2023 в ході проведення обшуку, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN ID.4X», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та ключ до нього залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4