Номер провадження: 11-кп/813/1142/23
Справа № 516/138/23, 1-і/516/8/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Теплодарського районного суду Одеської області від 09 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000116, внесеному до ЄРДР 23.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263, 395 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 07.05.2023 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі ризику переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що:

- суд продовжив строк тримання під вартою за відсутності клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону;

- прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що ґрунтуються на припущеннях, жодним чином доведено не було;

- ризики є формально зазначеними та недоведеними, оскільки у прокурора відсутні матеріали кримінального провадження;

- пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим, стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів його вини.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просила залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги суд першої інстанції виконав в повному обсязі.

Перевіряючи доводи обвинуваченого відносно того, що судом було продовжено строк тримання під вартою за відсутності клопотання прокурора про продовження строку тримання під віртою та за відсутності матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд зауважує наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Теплодарського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Геніческої окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263, 395 КК України.

Відповідно до розпорядження ВС №52 від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської обл.» з 03.10.2022 року підсудність Нижньосірогозького районного суду Херсонської області змінюється на Теплодарський міський суд Одеської області.

Разом з тим, відповідно до рішення ВРП від 31.01.2023 року №10/0/15-23 вирішено продовжити зокрема Теплодарському міському суду Одеської області розгляд справ, які надійшли в порядку визначеному ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та відповідно до розпорядження Голови ВСУ віл 06.03.2022 року №1/0/9-22 зі змінами, на строк до 01 червня 2023 року.

Таким чином, оскільки станом на 09 березня 2023 року підсудність вказаного провадження залишалася за Теплодарським міським судом Одеської області, колегія суддів приходить до висновку про те, що розгляд клопотання прокурора відбувся із дотриманням встановленого порядку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання нею процесуальних обов`язків.

Що стосується посилань обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим, апеляційний суд зазначає, що на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів. За таких обставин, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості обвинувачення є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як вбачається з обґрунтованих висновків суду, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні продовжують існувати доведені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, які обумовлені наступним:

- зважаючи що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, тому перебуваючи на волі, будучи обізнаним про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винними, буде мати можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є потерпілим та свідками у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає, ризик впливу на вказаних осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, існує, оскільки, перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, достовірно знаючи про їх місце проживання, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- ОСОБА_8 може вчинити інший злочин, оскільки раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі, у зв`язку з чим може вдатися до спроб вчинення інших злочинів.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність встановлених судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду встановлено не було.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого про міцні соціальні зв`язки, а саме що у нього є двоє неповнолітніх дітей, однак зауважує, що зазначені обставини, враховуючи встановлене колегією суддів вище, не можуть беззаперечно гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим вище ризикам у разі застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Теплодарського районного суду Одеської області від 09 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000116, внесеному до ЄРДР 23.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 263, 395 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4