279/3978/22
1-кс/279/717/23
У Х В А Л А

Представник ОСОБА_4 , що діє в інтересах володільця арештованого майна ОСОБА_3 , звернулась з клопотанням про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.10.2022 року.
Вказала, що ОСОБА_3 є володільцем автомобіля марки "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на правах індивідуальної власності ОСОБА_5 , на який накладено арешт у виді заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном. Накладений арешт просила скасувати, оскільки потреба в утриманні майна відпала, всі експертні дослідження проведені.
Заявником подано письмову заяву про підтримання заявлених вимог.
Дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Статтею 100 ч.1 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
Судом встановлено, що органом досудового розслідування з 01.09.2022 року здійснюється розслідування злочину, передбаченого ст.290 КК України. 01.09.2022 року під час проведення огляду місця події було вилучено за добровільної згоди ОСОБА_3 , на який в подальшому ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.10.2022 року накладено арешт на автомобіль марки "Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Арешт було накладено у виді заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном до завершення експертних досліджень.
Враховуючи, що дізнавач не заявив про необхідність подальшого застосування арешту, заявник тривалий час позбавлений можливості користуватись майном, його скасування не може зашкодити інтересам розслідування.
За таких обставин суд приходить до висновку, що потреба в подальшому застосуванні арешту, який накладено на майно заявника, відпала, тому клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки заявник як володілець майна, власником якого є інша особа, позбавлений лише права користування майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.
Арешт на автомобіль "Volkswagen Passat» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.10.2022 року, у виді заборони користування скасувати.
Копію ухвали направити до СД Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області для вимогання вимог ст.169 ч.3 КПК України, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1