Справа №632/852/23
Провадження №1-кп/635/336/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з визначенням розміру застави, що дорівнює 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, у випадку внесення якої покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.194 КК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати. Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам можливості переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадження, та вчинення нових кримінальних правопорушень.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що обвинуваченому інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином України, ромської національності, без освіти, військовослужбовцем, раніше не судимий, зареєстрований в Донецькій області м.Маріуполь, який не одружений та в якого відсутні міцні соціальні зв`язки, отже розуміючи тяжкість покарання за вчинений злочин з метою уникнення від кримінальної відповідльності може залишити місце свого проживання, в тому числі шляхом виїзду з району, області та країни. Вказане у своїй сукупності свідчить, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання та в подальшому позбавлення його волі на певний строк, з метою уникнення відповідальності може переховування від суду. Зважаючи на те, що вина обвинуваченого у вчиненні інеримінованого йому кримінального провапорушення підтверджується в тому числі показаннями свідків, протиколи допиту яких відкриті стороні захисту, крім того свідки є побратимами обвинуваченого, з якими останній несе разом службу та може зустрічатися в повсягденному житті, тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, він може здійснювати незаконний вплив на них з метою зміни останніми своїх свідчень. Крім того, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , вчинення тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, - існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що вже помирився з потерпілим, у зв`язку з чим ризики заявлені прокурором є необґрунтованими, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.05.2023, який ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.05.2023 було продовжено на 30 днів до 19.06.2023. Після чого, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.06.2023 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 17 серпня 2023 року включно, визначено розмір застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 17 серпня 2023 року включно.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, ромської національності, без освіти, військовослужбовцем, раніше не судимий, не одружений, тобто не має сталих соціальних зв`язків, зареєстрований в Донецькій області м.Маріуполь.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто злочину проти життя та здоров`я особи. який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Отже, усвідомлюючи ризик бути засудженим до тривалого терміну ув`язнення, обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, незаконно впивати на потерпілих та свідків з метою зміни ними показань на його користь, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_3 , суспільну небезпечність та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження строку запобіжного заходу, доведені прокурором, не зникли та продовжують існувати, та виправдовують тримання особи під вартою. Враховуючи викладене, а також з урахуванням того, що розгляд кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу визначає розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_3 заставу, як для особи яка обвинувачується у вчиненні тяжкий злочин, в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183, 197, 199, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 17 вересня 2023 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 17 вересня 2023 року включно.

Визначити щодо ОСОБА_3 розмір застави в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп., яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 липня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1