Номер провадження:1-кп/521/912/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2023 року м.Одеса
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рубіжне Луганської області, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона, будучи уродженкою м.Рубіжне Луганської області, дізналась про програму виплат державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, після чого, шляхом обману, діючи умисно, із корисливих мотивів, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами спеціального призначення у вигляді державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, отримала доступ до мобільного телефону з мобільним додатком Портал Дія та підключеного до інформаційної мережі загального доступу Інтернет.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, 22.04.2022 вона, маючи реєстрацію в м.Рубіжне Луганської області та фактично перебуваючи на території Малиновського району в м.Одесі, використовуючи мобільний телефон заздалегідь заготовлений, через мобільний додаток Портал Дія заповнила форму на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та виплати допомоги на проживання зазначивши свої персональні данні, банківський рахунок ( НОМЕР_1 за стандартом ІВАN відкритий в АТ «Альфа- Банк»), інші відомості та недостовірну інформацію стосовно свого місця знаходження, а саме: АДРЕСА_2 .
В подальшому, 27 червня 2022 року вона отримала на рахунок, який нею був зазначений при оформлені заявки, від АТ «Ощадбанк» грошові кошти у сумі 2000 гривень, в якості допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Аналогічні виплати на її рахунок були здійснені АТ «Ощадбанк» 01 липня 2022 року в сумі 6000 гривень, 25 липня 2022 року в сумі 2000 гривень, 10 серпня 2022 року в сумі 2000 гривень та 9 вересня 2022 в сумі - 2000 гривень. Отриманими коштами вона розпорядилась на свій розсуд.
Своїми противоправними діями вона, заподіяла матеріальну шкоду Державному бюджету України в особі Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної (військової) адміністрації Одеської області, що реалізує політику соціального захисту населення Міністерства соціальної політики України на загальну суму 14 000 гривень.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України ( в редакції, яка діяла станом на час висунутого обвинувачення) як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовму засіданні свою вину не визнала, зазначила, що ніяких шахрайський дій не вчиняла, дійсно є внутрішньо переміщеною особою та на законних підставах отримала цей статус. Вона зареєстрована та проживала у м.Рубіжне Луганської області, яке перебуває під тимчасовою окупацією держави-агресора рф, тому вона переїхала до м.Харкова, де офіційно працювала у торгівельній мережі касиром. Через військову агресію з боку рф та повномаштабне вторгнення на територію України, обстріли м.Харкова та реальну загрозу її життю та здоров`ю вона вдруге залишила своє місце проживання у м.Харкові та разом із чоловіком, з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у квітні 2022 року переїхала до його родичів, які дозволили проживати у їх будинку за адресою АДРЕСА_2 . Тоді ж у квітні 2022 року через мережу Інтернет знайшла інформацію про можливість оформлення статусу ВПО та отримання грошових виплат у якості допомоги, тому за допомогою порталу Дія оформила стаус ВПО, оскільки потребувала матеріальної допомги для оплати комунальних послуг, харчування та інших життєвих потреб. При цьому дотримувалася вимог щодо підтвердження геолокації за місцем фактичного проживання, а саме під час оформлення заявки перебувала на відстанні від будинку не більше 50 метрів. Її заявку було погоджено та оформлено статус ВПО 22.04.2022 року, крім того вона особисто звернулася до сільської ради у с.Ярославка, де ведуть облік внутрішньо переміщених осіб для подальшого отримання гуманітарної допомоги. Після реєстрації вона разом з чоловіком почали облаштовувати свій будинок для проживання у с.Ярославка, але для подальшого влаштування їй потрібно було звільнитися з попереднього місця роботи у м.Харкові та забрати речі і документи, які там залишилися. Тому вона разом з чоловіком 03.05.2022 року поїхали до Харкова за своїми речами та вирішення усіх питань, до Харкова прибули 05.05.2022 року, де з`ясували усі питання, зібрали речі, вважали, що вся поїздка займе три дні, але у зв`зку з обстрілами рф території України та особисто Харкова та Харковської області та через пошкодження нафтових об`єктів виникли перебої з пальним, крім того було введено комендатську годину, тому були вимушені затртиматися у м.Харков і лише коли знайшли необхідну кількість пального 31.05.2022 року змогли виїхати з Харкова до свого місця проживання у с.Ярославка. 01.06.2022 року прибули до ОСОБА_7 , де орендували квартиру для відпочинку з дороги, та мали намір їхати далі до с.Ярославка, але 02.06.2022 року були затримані працівниками поліції у іншому кримінальному провадженні. 03.06.2022 року її було взято під варту та по цей час вона перебуває у ДУ "Одеський слідчий ізолятор". 15.09.2022 року у камерному приміщенні, де вона знаходилась, було проведено обшук працівниками поліції у іншому кримінальному провадженні, копію ухвали слідчого судді їй не було вручено, вважає, що обшук було проведено у порушення вимог діючого законодавства. Саме під час обшуку від слідчого стало відомо, що на її рахунок було перераховано кошти допомоги як ВПО, коли вона вже перебувала у слідчому ізоляторі. Своєю карткою вона не користується, ці грошові кошти не витрачала та не може їх повернути, оскільки не має доступу до рахунку та відсутні особи, які можуть за її дорученням це виконати. Вважає, що у вчинені злочину обвинувачується безпідставно та просить виправдати її. Працівники соціального захисту ніяких вимог їй не висували до вересня 2022 року. Цивільний позов не визнає.
На підтвердження пред`явленого обвинувачення, прокурором надані в судовому засіданні досліджені судом наступні письмові докази.
Листи Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради:
- від 24.06.2022 року № 02-19/69, відповідно до якого надано загальну інформацію щодо обліку внутрішньо переміщених осіб, відсутності можливості сформувати списки осіб з зазначенням ПІБ та рекомендовано звернутися до Міністерства соціальної політики України, яке є володільцем ЄІБД ВПО;
- від 29.06.2022 року № 02-23/140, відповідно до якого надано відповідь про порядок проведення веріфікації та моніторингу державних виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 136, де зазначено, що відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про веріфікацію та моніторингу державних виплат" управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щомісячно здійснюється перевірка інформації поданої громадянами для отримання соціальних виплат, які фінансуються за рахунок дкржавного бюджету. Суми надмірно виплачених коштів повертаються отримувачем державної соціальної допомоги самостійно або за згодою отримувача за рахунок наступних виплат, також зазначено про відсутність отримувачів державної допомоги, які не згодні з рішенням управління та відмовились від повернення надмірно виплачених коштів;
-лист Міністерства цифрової трансформації України без дати та номеру, відповідно до якого наведено загальний порядок отримання статусу ВПО та отримання грошової допомоги відповідно до Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за допомогою мобільного додатку Порталу Дія, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві проводиться органами соціального захисту населення;
-рішення Білгород-Дністровської РДА про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 23.05.2022 року ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн. з 01.03.2022 року по 30.06.2022 року;
Крім того суду надані:
-копія паспорта гр.України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рубіжне Луганської області;
-довідка ДУ "Одеський слідчий ізолятор", що ОСОБА_5 затримана СУ ГУНП в Одеській області 03.06.2022 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 07.06.2022 року Київським районним судом м.Одеси, раніше не судима, працювала в ТОВ "Таласатрейд" помічником головного касира, зареєстрована Луганська обл., м.Рубіжне, проживала АДРЕСА_3 ;
-відомості про відсутність перебування ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та псиатра та про відсутність судимостей.
Інших доказів суду не надавалось.
Вивчивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, заслухавши покази самої обвинуваченої, представника потерпілого, доводи сторони обвинувачення, сторону захисту в судовому засіданні, суд приходить до висновків, що обставини обвинувачення, які викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, вина обвинуваченої в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.190 КК України, не доведена, оскільки докази поза розумним сумнівом її не підтверджують, та вказують на те, що в ході досудового розслідування не дотримано стандартів справедливості провадження, яке досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає виправданню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 373 КПК України.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України (ч. 1 ст. 2 КК України). При цьому складом кримінального правопорушення є сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Для притягнення особи до кримінальної відповідальності слід встановити наявність всіх елементів складу інкримінованого їй кримінального правопорушення. Якщо ж суд приходить до висновку про відсутність якоїсь частини із них, то наявні підстави для виправдання особи (п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України).
Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою відповідно до вимог ст. 190 КК України
Відповідно до роз`яснень викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» шахрайством визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому, обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Якщо особа заволодіває чужим майном, свідомо скориставшись чужою помилкою, виникненню якої вона не сприяла, та за відсутності змови з особою, яка ввела потерпілого в оману, вчинене не може розглядатись як шахрайство.
Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. За ознакою безпосередньої участі потерпілого у процесі незаконного вилучення майна, при цьому потерпілий переконаний у тому, що він розпоряджається майном за власною волею, у своїх інтересах або принаймні не на шкоду цим інтересам. Така його переконаність має бути результатом впливу на нього шахрая, а саме: введенням потерпілого в оману щодо правомірності передачі ним винному майна чи надання йому права на майно.
Дії по заволодінню майном та оберненню його на користь свою чи інших осіб виконуються лише шляхом активної поведінки. Також такі дії характеризуються протиправністю.
Особливої уваги потребує кваліфікацій дій у виді незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Суд має надати оцінку самому механізму злочинної дії - реєстрацію на сайтах, розміщення неправдивих оголошень, незаконне отримання передоплати, тощо. Всі ці зазначені операції не можна вважати незаконними операціями з електронно-обчислювальною технікою, оскільки така операція має бути незаконною, тобто такою, що не відповідає законодавству.
В аналізованому випадку особа, яка подає заявку про оформлення статусу ВПО, правомірно використовує можливості Інтернету - додаток Порталу Дія.
Суб`єктивну сторону злочину утворюють такі ознаки: вина, мотив, мета, емоційний стан. Обов`язкове значення має тільки вина, оскільки при відсутності вини особи немає і складу злочину.
Згідно ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.190 КК України, становлять прямий умисел, корисливі мотиви і мета.
За приписами ст.24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Як зазначалось вище, ОСОБА_5 інкримінується вчинення шахрайства, яке з об`єктивної сторони, на думку сторони обвинувачення, виразилось у заволодінні нею чужим майном - коштами Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної (військової) адміністрації Одеської області у вигляді державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме ОСОБА_5 отримала доступ до мобільного телефону з мобільним додатком Портал Дія та підключеного до інформаційної мережі загального доступу Інтернет. При цьому, на переконання сторони обвинувачення, ОСОБА_5 вчиняла такі дії з прямим умислом та корисливим мотивом.
Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована у м.Рубіжне Луганськоїх області, що є тимчасово окупованою територоією України та знаходилося в зоні збройного конфлікту
Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Відповідно до пояснень ОСОБА_5 , остання на час повномаштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022 року проживала та працювала у м.Харкові та після вторгнення рф на територію Харківської області, тимчасової окупації частини Харківської області та ведення бойових дій, обстрілу м.Харкова, переїхала до Одеської області Білгород-Дністровського району у с.Ярославка та стала проживати у буд. АДРЕСА_2 , який належить родичам чоловіка, з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Саме за цією адресою за допомогою порталу Дія в квітні 2022 року зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа із дотриманням вимог геолокації мобільного телефону.
Органом досудового розслідування не спростовано доводи ОСОБА_5 , що остання саме у квітні 2022 року переїхала до с.Ярославка та саме за вказаною адресою за допомогою портала Дія подала заявку на отримання статусу ВПО та виплати допомоги на проживання, суду не надано відомостей щодо геолокації мобільного пристрою (телефона) ОСОБА_5 під час оформлення такої заявки на спростування її доводів, так само і на підтвердження позиції обвинувачення щодо перебування ОСОБА_5 під час подання електронної заявки про оформлення статусу ВПО та отримання виплат матеріальної допомоги на території Малиновського району м.Одеси.
Враховуючи наведене, ОСОБА_5 відповідно до наведених вимог Закону, Постанови Кабінеті Міністрів Україні від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб із змінами відповідно до Постанови № 332 від 20.03.2022 року про Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, мала право на отримання такого статусу ВПО та отримання допомоги на проживання, як особа яка має місце реєстрації у м.Рубіжне Луганської області, оскільки на отримання такої довідки мають право особи, задеклароване/зареєстроване місце проживання яких розташоване поза межами території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії, але такі особи: перебувають на обліку як платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії; сплатили або за яких сплачено роботодавцем єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за IV квартал 2021 р. або за 2021 рік на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії.
Проте в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на території Малиновського району в м.Одесі, використовуючи мобільний телефон заздалегідь заготовлений, через мобільний додаток Портал Дія заповнила форму на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та виплати допомоги на проживання. При цьому прокурором в судовому засіданні зазначено, що у сторони обвинувачення відсутні будь-які відомості, які підтверджують перебування ОСОБА_5 у Малиновському районі м.Одеса саме під час подачі такої заявки через портал Дія.
Відповідно до п.2-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року про Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, для подання заяви особі необхідно встановити мобільний додаток Порталу Дія на електронний пристрій, критерії якого підтримують використання такого додатка, підключений до Інтернету, із увімкненою функцією геолокації, та пройти електронну ідентифікацію та автентифікацію з використанням інтегрованої системи електронної ідентифікації, електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, або інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначного встановлення особи. Отже, зазначені умови подання заявки передбачають наявність увімкнену функцію геолокації, про що неодноразово зазначала ОСОБА_5 під час судового розгляду, а саме що вона із своїм мобільним телефоном перебувала в будинку у с.Ярославка під час подачі заявки, оскільки необхідно було дотримуватися вимог щодо геолокації.
Стороною обвинувачення жодного доказу з цього приводу суду не надано. Само по собі отримання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 , яка за своєю адресою реєстрації та проживання мала право на отримання статусу ВПО, не підтверджує вчинення нею будь-яких шахрайських дій. Також не спростовано доводи обвинуваченої, яка в судовому засіданні заявляла, що крім реєстрації через портал Дія як внутрішньо переміщена особа, вона особисто зверталася до селищної ради у с.Ярославка, де стала на облівк як ВПО для отримання гуманітарної допомоги.
Суду не надано будь-якого доказу, щодо не проживання ОСОБА_5 у період квітня-травня 2022 року у с.Ярославка за вказаною адресою. Під час допиту представника потерпілого, остання зазначила, що Управлінням соціального захисту населення будь-яких перевірок проживання ОСОБА_5 не здійснювалося, про безпідставне отримання ОСОБА_5 виплат допомоги стало відомо лише у вересні 2022 року від працівників прокуратури, та тільки після цього було припинено виплати ОСОБА_5 . Ніяких актів перевірок непроживання не складалося.
Щодо виїзду ОСОБА_5 до м.Харкова, який під час судового засідання сторона обвинувачення зазначала, як підставу для втрати статусу внутрішньо переміщеної особи, то суд звертає увагу, що суду взагалі не надано відомостей щодо такого виїзду з с.Ярославка до м.Харкова, окрім пояснень самої ОСОБА_5 , при цьому 03.06.2022 року ОСОБА_5 перебувала у м.Одеса, де була 03.06.2022 року затримана.
Статтею 33 Конституції України гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Будь-яких обмежень для вільного переміщення по теріторії України для внутрішньо переміщених осіб вимогами діючого законодавства не передбачено.
Таким чином, навіть і виїзд ОСОБА_5 протягом травня 2022 року до м.Харкова, що не перебільшувало 60 днів, як вона зазначає для звільнення з попереднього місця роботи та збору особистих речей та докуметів, не може бути розцінено як вчинення шахрайських дій з метою заволодіння державних грошових виплат.
Відповідно до вимог ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:
1) подала заяву про відмову від довідки;
2) скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення;
3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;
4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;
5) подала завідомо недостовірні відомості.
Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.
У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.
Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є:
дані, отримані з відповідних державних реєстрів;
дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;
дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.
У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин для продовження строку її відсутності за місцем проживання понад 60 днів така особа звертається з відповідною письмовою заявою за місцем проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. У такому разі строк відсутності внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання може бути збільшено до 90 днів.
Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
На час розгляду кримінального провадження суду не надано жодного рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 , як і саме рішення про скасування їй виплат державної допомоги.
Суд звертає увагу і на доводи сторони обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_5 злочину шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Відповідно до наведених вимог п.2-1 Постанови Кабінеті Міністрів України №332 від 20.03.2022 року вбачається, що порядок отримання статусу ВПО та подача такої заявки може бути здійснена за допомогою мобільного додатку Порталу Дія, а отже у данному випадку використання можливостей Інтернету - порталу Дія може бути правомірним.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, є спосіб його вчинення - шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
При цьому для наявності вказаної кваліфікуючої ознаки недостатньо в ході здійснення шахрайських дій використати будь-яку електронно-обчислювальну техніку. Необхідно з її використанням здійснити операцію, яка носить незаконний характер, тобто є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Стала судова практика виходить з того, що під незаконними операціями з використанням електронно-обчислювальної техніки розуміється, зокрема, застосування програмних засобів, які дають змогу винному будь-яким чином (шляхом відшукання випадкових цифр, паролів, «зламування» коду електронної системи банківських операцій тощо) здійснити несанкціонований доступ до інформації, яка зберігається чи обробляється в автоматизованих системах. При цьому така особа може вплинути на процес обробки інформації, перекрутити її зміст чи знищити, задати необхідну для заволодіння майном чи правом на нього команду, налагодити систему так, щоб вона функціонувала в режимі, який би забезпечив винному або іншим особам незаконне отримання чужого майна чи права на нього. Через такого роду операції відбувається спотворення істинної інформації або вона набуває нового змісту з метою введення в оману потерпілого. Суть шахрайського обману при цьому залишається незмінною, з тією лише особливістю, що реалізується він за допомогою використання електронно-обчислювальної техніки, що потребує наявності відповідних знань, рівня підготовки та навичок.
Крім того, вказану кваліфікуючу ознаку шахрайства утворюють лише операції, здійснення яких без використання електронно-обчислювальної техніки є неможливим. Якщо з використанням такої техніки здійснюються операції, які цілком можуть здійснюватись за допомогою іншої техніки, то така кваліфікуюча ознака відсутня.
Саме тому сам факт використання мобільного терміналу, або ж будь якої іншої техніки загального вжитку, в ході здійснення шахрайських дій, не може свідчити про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Можливе недотримання ОСОБА_5 порядку постійного проживання за адресою, як внутрішньо переміщеною особою у с.Ярославка, що є лише припущенням, оскільки доказів цього суду не надано, може бути підставою для перевірки обгрунтованості виплат державної допомоги та повинно вирішуватися відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та у випадку встановлення безпідставності або надмірності отриманної допомоги може бути вирішено в порядку цивільно-правових відносин шляхом подачі цивільного позову.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Положенням ст.91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 04.07.2018 (№51-597км17) наголошено, шо стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (n.146) Європейский Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов 'язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`зок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Проте, наведений аналіз доказів дозволяє суду зробити висновки про те, що в даній конкретній ситуації стороною обвинувачення не доведено, оскільки не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, маючи злочинний умисел заволоділа чужим майном шляхом обману, тобто вчинила шахрайські дії шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та в її діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.
Положенням ч.3 ст.129 КПК України передбачено, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 368, 370-371, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 190 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю того, що в її діях є склад даного кримінального правопорушення.
Речові докази після набрання вироком законної сили - сім-карту мобільного оператора "Київстар" із номером НОМЕР_2 , яка зберігається у камері збереження речових доказів ВП №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області , квитанція № 007393, повернути ОСОБА_5 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 21.09.2022 року .
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1