Справа № 175/2521/23
Провадження № 1-кп/175/126/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю потерпілого: ОСОБА_4

за участю захисника: адвоката ОСОБА_5

за участю обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000273 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24 березня 2023 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля продуктового магазину, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанське, вул. В. Сухомлинського, 52-Б, знайшов гаманець з банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_7 і є офіційним документом, яку він, діючи з умислом, спрямованим на привласнення офіційних документів, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, дістав із гаманця і привласнив собі, при цьому жодних дій, спрямованих на пошук власника цього майна чи повернення його власнику, не вжив.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 25 березня 2023 року, приблизно о 08 годині 23 хвилини, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи з корисливими намірами, з умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, знаходячись біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанське, вул. В. Сухомлинського, 48-Б, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підібравши пін-код від привласненої ним банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_7 , шляхом зняття грошових коштів з рахунку цієї банківської картки, таємно викрав грошові кошти в сумі 800 гривень 00 копійок, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень 00 копійок.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 31 травня 2023 року, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до умов наданої угод, прокурор та підозрюваний уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Сторони узгодили призначення покарання підозрюваному: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим, остаточно призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі; із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, визнав повністю та підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості та підтвердила суду, що ним як потерпілим в цьому кримінальному провадженні була надана прокурору письмова згода на укладення ним угоди про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України кваліфіковано правильно, ці кримінальні правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином і кримінальним проступком, внаслідок яких шкода завдана не лише державним чи суспільним інтересам, а також правам та інтересам окремих осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні як потерпілі та ними надано письмову згоду прокурору на укладення угоди, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочину і кримінального проступку, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 є особою, раніше не судимою за законом, він офіційно не працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення є тяжким злочином і кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим, остаточно призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений за вчинені ним кримінальні правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 травня 2023 року, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 йому узгоджене сторонами покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: диск із відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: