Справа №345/3401/23
Провадження № 1-кп/345/281/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000143 від 23.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

19.07.2023 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України.

Ухвалою суду від 19.07.2023 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю прокурора, обвинуваченого та захисників.

20.07.2023 через канцелярію суду від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Мотивує його тим, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Разом з цим підстав для зміни запобіжного заходу тримання під вартою на інший немає, оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про зменшення ризиків, які були установлені під час застосування до нього запобіжного заходу. Зокрема, підозрюваний може переховуватись від суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, незаконно впливати на свідків, вчиняючи тиск психологічного чи фізичного характеру з метою уникнення покарання за вчинений злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення застави, посилаючись на підстави та ризики, викладені у клопотанні. Окрім цього, просив призначити судовий розгляд даного кримінального провадження, оскільки будь-які перешкоди для цього відсутні. Щодо доручення до матеріалів справи заперечень на ухвалу слідчого судді, то вважає це правом сторони захисту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 зазначила, що до клопотання прокурора не долучено жодних доказів, що ризики, які зазначені у ньому, є підтвердженими. Обвинувачений раніше не судимий, не впливав на свідків чи експертів протягом 4 місяців. На даний час в Україні введений воєнний стан, а тому він не має можливості виїхати за кордон, окрім цього, він є опікуном свого дідуся, а також здійснює догляд за бабусею. У зв`язку з чим вона просить застосувати до її підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечує.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 подав заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому зазначив, що ОСОБА_3 необґрунтовано обвинувачується за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки жодних контрольованих та оперативних закупок у даному кримінальному провадженні не здійснювалося. Окрім цього, існування зазначених у клопотанні ризиків нічим не підтверджується, а є тільки припущенням сторони обвинувачення. Прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ймовірним ризикам. Водночас, обвинувачений є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання у м. Калуш, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. А тому, просить відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечує.

Обвинувачений підтримав думку своїх захисників, підтвердив, що є опікуном дідуся, а також доглядає бабусю, так як вони потребують постійного стороннього догляду. Просив застосувати до нього домашній арешт. Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечує.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Калуському міськрайонному суду Івано-Франківської області, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акта прокуророві судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

В підготовчому судовому засіданні клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Підстав для судового розгляду кримінального провадження судом присяжних чи колегіально судом у складі трьох суддів не вбачається.

Клопотань про витребування певних речей чи документів від учасників судового провадження не надійшло.

Обвинуваченому ухвалою слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.02.2023 обрано запобіжний захід у виді тримання терміном на 60 днів до 25.04.2023 без права внесення застави, який ухвалою слідчого судді від 25.04.2023 продовжувався на строк до 25.05.2023 та ухвалою слідчого судді від 22.05.20223 до 23.07.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, а також враховуючи в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені у ст. 178 КПК України, суд вважає наступне.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_3 .

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Водночас, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, а саме: його вік, стан здоров`я, те, що він не працює, не має постійного доходу, неодружений, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Згідно з витягом з рішення опікунської ради при Верхнянській сільській раді від 27.01.2023 рекомендувано на призначення опікуном ОСОБА_3 над дідусем ОСОБА_7 . При цьому, в акті обстеження матеріально побутових умов від 27.12.2022 зазначено, що ОСОБА_3 без реєстрації проживає з дідусем ОСОБА_7 та бабусею ОСОБА_8 , які є особами престарілого пенсійного віку, дідусь лежачий та потребує постійного стороннього догляду, за станом здоров`я бабуся не може здійснювати догляд, а тому онук ОСОБА_3 є єдиним доглядальником для бабусі та дідуся. При цьому, стан здоров`я дідуся ОСОБА_7 підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 19.12.2022, згідно з якою останньому встановлено інвалідність першої групи довічно, а також висновком ЛКК № 57 від 07.02.2023, відповідно до якого останній не здатний до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду. Також стан здоров`я ОСОБА_8 підтверджується випискою з медичної карти, відповідно до якої останній встановлено ряд захворювань.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що йому інкримінується, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, захисниками та обвинуваченим не доведено.

Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Розглядаючи таку можливість, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, підвищеної суспільної небезпечності інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини за вчинення умисного тяжкого злочину, суд вважає, що інші (альтернативні) запобіжні заходи, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 .

При цьому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на обвинуваченого менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, однак домашній арешт, на думку суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На досудовому слідстві при обранні запобіжного заходу слідчий суддя не визначив обвинуваченому розмір застави. Однак, в підготовчому судовому засіданні сторона захисту, посилаючись на виконання обвинуваченим обов"язків опікуна свого дідуся та фактичного доглядальника бабусі, яка також хворіє та потребує постійного стороннього догляду, інших близьких родичів в яких немає, відсутність у нього судимостей, просила застосувати до ОСОБА_3 більш м"якший запобіжний захід. Суд враховує ці обставини, які частково підтверджені поданими стороною захисту доказами, та в сукупності з іншим приходить до переконання про можливість обрання обвинуваченому альтернативного виду запобіжного заходу - застави.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави встановлюється судом від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 4 ст. 182 КПК визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, його особу, а саме: його вік, те, що раніше він не притягався до кримінальної відповідальності та його рекомендували на призначення опікуном дідуся ОСОБА_7 , з яким він фактично проживає та який є інвалідом першої групи довічно і потребує постійного стороннього догляду, суд вважає за можливе визначити обвинуваченому заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268400,00 грн.

Визначений судом розмір застави є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а також буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним для обвинуваченого суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також суд вважає необхідним відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Дата судового засідання узгоджена зі сторонами кримінального провадження.

Таким чином, є достатні підстави для призначення судового розгляду даного кримінального провадження та часткового задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 194, 291, 314-317 КПК України, суд

П О С Т А Н ОВ И В:

завершити підготовку до судового розгляду.

Призначити кримінальне провадження № 0000143 від 23.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, до розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду о 14:00 год. 13 вересня 2023 року.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 18.09.2023 включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268400,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Калуського міськрайонного суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265), у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення визначеної в ухвалі суми застави, негайно звільнити обвинуваченого з-під варти та зобов`язати його прибувати за першою вимогою до суду.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не відлучатися за межі місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Визначені обов`язки покласти на обвинуваченого на строк два місяці з часу внесення застави. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Попередити обвинуваченого, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12), та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.07.2023 о 09:00 год.

Суддя: