Справа № 496/471/23
Провадження № 1-кс/496/923/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м.Біляївка Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воскресенка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зі слів, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого за ст. 187 та ст. 289 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 . Свої вимоги мотивує тим, що 21.01.2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , рухались в одному транспортному засобі марки «Тойота Камрі» чорного кольору, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_8 по автодорозі М-15 сполученням Рені-Одеса в Одеському районі Одеської області. Далі, перебуваючи у вказаному транспортному засобі ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 вступили в злочинну змову, щодо незаконного заволодіння транспортного засобу, обравши при цьому об`єктом свого злочинного посягання автомобіль марки «Тойота Камрі» чорного кольору 2007 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є потерпілий ОСОБА_8 . Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, 21.01.2023 приблизно о 16 годині 37 хвилин ОСОБА_7 діючи умисно, протиправно за попередньою мовою із ОСОБА_6 , дочекавшись зупинки ОСОБА_8 свого автомобіля на автодорозі М-15 сполучення Рені-Одеса координати 46.44265 та 30.33788 в Одеському районі Одеської області, вийшли із салону авто та в подальшому з метою досягнення кінцевої мети свого злочинного плану ОСОБА_6 ножом, який тримав у руках, наніс один удар в область грудного відділу спини потерпілого, а ОСОБА_7 наніс декілька ударів кулаками рук по обличчю потерпілого, чим подавили волю та можливість потерпілого захищатися від протиправних дій. Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 сіли до автомобіля марки «Тойота Камрі» чорного кольору 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є потерпілий ОСОБА_8 та покинули місце скоєння злочину, чим здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, поєднані з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Крім того ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 , розуміючи протиправність своїх дій, з метою особистого збагачення заволоділи майном потерпілого, а саме грошовими коштами в сумі 10 000 гривень. 22.01.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України. 23.01.2023 року Біляївським районним судом Одеської області, щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Одеському слідчому ізоляторі строком 60 днів, тобто до 21.03.2023 року. Однак, завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно отримати висновок судово - медичних імунологічних експертиз; додатково допитати свідків та очевидців події; отримати висновок судово - медичної експертизи; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України. Завершити вказані процесуальні дії у двомісячний строк досудового слідування, який спливає 21.03.2023 року неможливо, у зв`язку із чим постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_9 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000051, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 22.04.2023 року. Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 22.04.2023 року включно, в межах досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 21.04.2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000051, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України продовжено до чотирьох місяців, тобто до 22.05.2023 року. Посилаючись на обґрунтованість підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зникли та не зменшилися, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив застувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на недоведеність вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину.

ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, що 22.01.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

23.01.2023 року Біляївським районним судом Одеської області, щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Одеському слідчому ізоляторі строком 60 днів, тобто до 21.03.2023 року.

21.03.2023 року постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_9 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000051, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 22.04.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 20.03.2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 22.04.2023 року включно, в межах досудового розслідування.

На даний час строк тримання під вартою підозрюваного закінчується, але необхідно виконати ще ряд слідчих дій, зокрема: отримати висновок судово - медичних імунологічних експертиз; додатково допитати свідків та очевидців події; отримати висновок судово - медичної експертизи; виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 21.04.2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000051, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України продовжено до чотирьох місяців, тобто до 22.05.2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Проте, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (див. в т.ч. п.80 рішення по справі «Харченко проти України» (заява № 40107/02) та п.60 рішення «Єлоєв проти України» (заява №17283/02) якими встановлено, що застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою виключно на підставі наявності підозри є прямим порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Згідно із ч.3ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, соціальних зв`язків, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, майновий стан, а також повідомлення про підозру, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого, наявності ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, який є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а не продовження тримання під вартою, на якому наполягають слідчий та прокурор.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_6 буде ухилятись від слідства та суду або вчинить нове кримінальне правопорушення. Не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що вагомих підстав для продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає. З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 необхідно відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 встановити до 22.05.2022 року, в межах досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 183,186,193,194,196,197 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-прибувати до слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, за першою вимогою.

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця проживання, зміну засобів зв`язку.

ОСОБА_6 звільнити з під варти в залі суду.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 покласти на співробітників відділу поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу надіслати до відділу поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для виконання.

Строк дії ухвали - до 22.05.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 24.04.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1