ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000250 від 09.07.2020 року за апеляційними скаргами прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 , прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 14 березня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, із вищою освітою, працюючого продавцем непродовольчих товарів в магазині «Комфі», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 14 березня 2023 року визнано ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.

ЄУНСС: 720/785/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11

НП: 11-кп/822/187/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 400 000 гривень 00 копійок та 40 000 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку районного суду, 07.07.2020 року приблизно о 23 годині, під час руху на автомобілі під керуванням ОСОБА_6 , у якому поряд з іншими в якості пасажира знаходився його батько ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_14 . В автомобілі між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, у який втрутився ОСОБА_6 , з метою захисту матері. В подальшому словесний конфлікт відбувався між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 . Під час такого конфлікту, на відрізку автошляху між селами Рідківці та Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_6 , на вимогу ОСОБА_12 , зупинив автомобіль на узбіччі дороги. При цьому ОСОБА_6 намагався залишити авто, уникнути конфлікту та вийшов із нього, забравши свої речі. На це, майже одночасно із авто також вийшов ОСОБА_12 . Після цього, поряд із зазначеним автомобілем, між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розпочалася сутичка, яку намагалися роздійняти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Коли ОСОБА_12 знову наблизився до обвинуваченого ОСОБА_6 , останній не передбачаючи наслідків своїх дій у виді настання смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи внаслідок злочинної недбалості, у відповідь на активні дії батька, наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_12 , від якого той утратив рівновагу впав на землю спиною та вдарився потиличною частиною голови, втратив свідомість.

В результаті цього у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: у вигляді синців: і лівій орбітальній ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в лівій скроневій ділянці; крововиливи: в м`які тканини волосяної частини голови, в лівій скроневій ділянці, в лівий скроневий м`яз, в лівій тім`яній ділянці; злам кісток черепа: лівої скроневої кістки з переходом на тім`яну кістку та кістки основи черепа; забій речовини головного мозку лівої скроневої долі, тім`яної ділянки зліва, правої лобної ділянки; субдуральну гематому правої лобної ділянки; субарахноїдальні крововиливи субтотально обох гемісфер головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як «небезпечні для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Після цього ОСОБА_6 , разом із сестрою та мамою підійшли до потерпілого та намагалися привести його до тями. Потім, разом із стороннім перехожим, який зупинився подивитися, що сталося, погрузили ОСОБА_12 в автомобіль та відвезли його додому, де він перебував аж до ранку, поки його госпіталізували.

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14:25 у відділенні НКУ «Чернівецької лікарні швидкої медичної допомоги» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер та згідно висновку судово-медичного експерта № 520 від 30.08.2020, причиною смерті є закритий злам кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку, розвитком під оболонкових крововиливів, набухання та набряком речовини головного мозку.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 , прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

Прокурор ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі вважає вирок районного суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із не відповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.

Вказує, що досліджені докази вказують на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існує прямий причинний зв`язок, а саме наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень були спричиненні потерпілому не тільки в результаті його падіння а й в момент заподіяння удару ОСОБА_6 .

Стверджує, що надмірна сила удару, його раптовість, спрямування в голову, вказує на те, що обвинувачений об`єктивно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.

Зазначає, що ОСОБА_6 діяв з неконкретизованим умислом за яким незалежно від того чи є такий умисел прямий або непрямий настає відповідальність за фактично спричинену шкоду.

Вважає, що призначене районним судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України є безпідставним, оскільки від його дій настали незворотні наслідки у виді смерті потерпілого, обвинувачений вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, пробачення у потерпілої ОСОБА_14 не просив.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 8 років та 6 місяців позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_5 у поданій апеляційній скарзі вважає, що вирок районного суду підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 121 КК України ч.1 ст. 119 КК України, оскільки судом не врахованого належним чином покази потерпілих, висновки експертиз та покази судового експерта.

Зазначає, що згідно судово-медичного висновку експерта №520 від 30.08.2020 року зазначено, що потерпілому нанесено не менше чотирьох ударів, що підтверджує умисел обвинуваченого на нанесення тяжких тілесних ушкоджень.

Посилається на акт судово-медичного дослідження №562 від 10.07.2020 року та висновок експерта №092 від 30.09.2020 року, де зазначено щодо кількості нанесених тілесних ушкоджень.

Вважає безпідставним застосуванням районним судом вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєному не визнав, моральну шкоду потерпілим не відшкодував, не розкаявся.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі не погоджується із вироком районного суду, вважає його незаконним та необґрунтованим через невідповідність встановлених судом обставин подіям які відбулись.

Зазначає, що подіям передував конфлікт між ОСОБА_12 та мамою ОСОБА_6 - ОСОБА_13 , обвинувачений намагався заступитись за ОСОБА_13 , його батько ОСОБА_12 намагався зробити йому підніжку від чого вони обоє впали в різні сторони.

Вказує, що показання потерпілої ОСОБА_15 в частині механізму отримання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень істотно відрізняється від показань обвинуваченого ОСОБА_6 та показань свідка ОСОБА_13 .

Посилається на висновок експерта №092 від 30.09.2020 року, а також покази експерта ОСОБА_16 згідно яких, ушкодження потерпілим ОСОБА_12 було отримано від падіння з висоти власного зросту і не є характерними для травмування шляхом спричинення удару частинами тіла людини.

Вважає помилковим висновок районного суду що обвинуваченим ОСОБА_6 було нанесено удар , про який вказує свідок ОСОБА_14 , який призвів до падіння ОСОБА_12 та заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки показання ОСОБА_14 в цій частині нічим об`єктивно не підтверджується.

Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а лише захищався від його активних дій та намагався уникнути конфлікту.

Звертає увагу на покази експерта ОСОБА_16 ,, який вказав, що смерть потерпілого ОСОБА_12 могла б і не настати за його своєчасної госпіталізації та надання експертної допомоги.

Просить скасувати вирок районного суду, та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку та вимоги апеляційних скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подані стороною обвинувачення апеляційні скарги та заперечував щодо задоволення апеляційних скарг захисту, потерпілу ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення та заперечували апеляційну скаргу захисту, дослідивши докази на які посилались апелянти у поданих апеляційних скаргах, надавши учасникам кримінального провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону районним судом було дотримано частково.

Апеляційним судом встановлено, що 07.07.2020 року приблизно о 23 годині, під час руху на автомобілі під керуванням ОСОБА_6 , у якому поряд з іншими в якості пасажира знаходився його батько ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_14 . В автомобілі між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, у який втрутився ОСОБА_6 , з метою захисту матері. В подальшому словесний конфлікт відбувався між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 . Під час такого конфлікту, на відрізку автошляху між селами Рідківці та Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_6 , на вимогу ОСОБА_12 , зупинив автомобіль на узбіччі дороги. При цьому ОСОБА_6 намагався залишити авто, уникнути конфлікту та вийшов із нього, забравши свої речі. На це, майже одночасно із авто також вийшов ОСОБА_12 . Після цього, поряд із зазначеним автомобілем, між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 розпочалася сутичка, яку намагалися роздійняти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Коли ОСОБА_12 знову наблизився до обвинуваченого ОСОБА_6 , останній не передбачаючи наслідків своїх дій у виді настання смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи внаслідок злочинної недбалості, у відповідь на активні дії батька, наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_12 , від якого той утратив рівновагу впав на землю спиною та вдарився потиличною частиною голови, втратив свідомість.

В результаті цього у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: у вигляді синців: і лівій орбітальній ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в лівій скроневій ділянці; крововиливи: в м`які тканини волосяної частини голови, в лівій скроневій ділянці, в лівий скроневий м`яз, в лівій тім`яній ділянці; злам кісток черепа: лівої скроневої кістки з переходом на тім`яну кістку та кістки основи черепа; забій речовини головного мозку лівої скроневої долі, тім`яної ділянки зліва, правої лобної ділянки; субдуральну гематому правої лобної ділянки; субарахноїдальні крововиливи субтотально обох гемісфер головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як «небезпечні для життя» та перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Після цього ОСОБА_6 , разом із сестрою та мамою підійшли до потерпілого та намагалися привести його до тями. Потім, разом із стороннім перехожим, який зупинився подивитися, що сталося, погрузили ОСОБА_12 в автомобіль та відвезли його додому, де він перебував аж до ранку, поки його госпіталізували.

ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14:25 у відділенні НКУ «Чернівецької лікарні швидкої медичної допомоги» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер та згідно висновку судово-медичного експерта № 520 від 30.08.2020, причиною смерті є закритий злам кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку, розвитком під оболонкових крововиливів, набухання та набряком речовини головного мозку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України підтверджується показами потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_17 та частково показами самого обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_14 в районному суді показав, що 07 липня 2020 року ввечері, приблизно о 23:00, вони із мамою ОСОБА_18 , сестрою ОСОБА_19 та батьком ОСОБА_20 поверталися додому від сестри ОСОБА_21 , у якої були у гостях. За кермом перебував він, бо не вживає алкоголь. У дорозі виник конфлікт між мамою та батьком, через те, що мама хотіла позичити на один день для нього автомобіль, а батькові про це не було відомо нічого. Коли тато почав ображати маму, обвинувачений вказує, що лише заступився за неї, попросивши припинити її ображати. Через те, що ОСОБА_12 став агресивним, вирішив зупинити автомобіль, взяв гаманець та вийшов, пішовши попереду автомобіля в сторону обочини. ОСОБА_12 одразу вибіг з машини, з правого збоку та зустрів його перед автомобілем, наніс один удар в живіт, від якого обвинувачений нахилився, потім наніс два удари у голову, після чого обвинувачений зазначає, що відійшов подалі від автомобіля. ОСОБА_12 намагався зробити йому підніжку, взявся за футболку, своєю лівою ногою зачепив його праву ногу. Від цього вони обоє упали. Він упав на сідниці, встигнувши підставити руки, ближче до узбіччя, а батько назад ближче до центу дороги, упав ударившись головою об асфальт та почав хрипіти.

Потерпіла ОСОБА_14 в районному суді показала, що того дня, 07 липня 2020 року конфлікт почався ще у гостях у сестри ОСОБА_22 , через автомобіль, але цей конфлікт вдалося припинити за столом. Під час вечері, на яку вони приїхали приблизно о 19:00, тато, мама, сестра ОСОБА_23 та її чоловік випили 0,5 пляшки горілки, а ОСОБА_24 не пив. Коли вони виїхали назад додому все було спокійно, однак у дорозі мама знову підняла тему з автомобілем та не хотіла зупинятися, тим самим виводила батька на конфлікт. Тато нецензурно сказав їй закрити рота, що не сподобалося ОСОБА_25 та він вперше перейшов до батька на «ти». Батько сказав зупинити автомобіль та вони з ОСОБА_25 майже одночасно вийшли із нього, зустрівшись перед капотом. Вказує, що встигла лише побачити як батько замахнуся рукою на «ляпас» в область обличчя ОСОБА_25 , на що вона образу вибігла їх розбороняти, а за нею вибігла і мама ОСОБА_26 , потім вона почула як ОСОБА_26 крикнула, на що вона розвернулася і побачила як вона упала. Одразу ж підбігла її підіймати, коли повернулася побачила як ОСОБА_24 наніс один удар з кулака в обличчя батька (кулаком правої руки у ліву сторону обличчя) і відійшов назад, а батько упав на асфальт.

Потерпіла ОСОБА_8 в районному суді показала, що 07 липня 2020 року, приблизно о 19:00 до них у гості на вечерю, в село Грозинці приїхали: батько, мама ОСОБА_26 , сестра ОСОБА_27 , та брат ОСОБА_24 . Того вечора вони, окрім ОСОБА_25 , випили на усіх 1 пляшку горілки 0.5 літра чи 0,7 не пам`ятає. За столом конфлікт почався через автомобіль, однак він з часом затих. На другий день її чоловік ОСОБА_28 спитав за батька, оскільки вони домовилися про зустріч на яку батько не приїхав. Ближче до обіду подзвонила ОСОБА_26 і сказала, що батько у лікарні, він упав у під`їзді. Що саме сталося не сказала, на запитання того як все відбулося - не відповіла. Потерпіла зазначає, що одразу подзвонила до чоловіка, який викликав їй таксі, відвезла дітей до чоловіка і поїхала у лікарню, де із батьком була її сестра ОСОБА_27 . Остання постійно плакала. При цьому ОСОБА_27 сказала, що хоче повідомити їй правду про те, що батько не впав, а його вдарив ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_13 , в районну суді показала, що 07 липня 2020 року вона разом із чоловіком ОСОБА_12 , та дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_14 були у гостях у ОСОБА_8 у ОСОБА_29 . Зазначила, що за столом конфлікту не було, а відбулася лише розмова. Вказала, що того вечора ОСОБА_12 був в стані алкогольного сп`яніння, так як багато та не чітко говорив, вів себе піднесено. Пізніше по дорозі в автомобілі у них стався конфлікт із ОСОБА_12 , ОСОБА_6 не витримав сказав йому закрити рот та не ображати її. ОСОБА_12 криком вимагав зупинити автомобіль і вимагав щоб ОСОБА_6 далі йшов пішки, штовхав його у спину підстрибуючи із місця. На це ОСОБА_6 зупинив авто, взяв кофту, гаманець і телефон та вийшов. Біля капоту автомобіля його наздогнав ОСОБА_12 . Вийшли вони майже одразу, разом. Спочатку їй здалося, що ОСОБА_12 просто намагається сісти за кермо п`яним, тому вона вийшла його зупинити, однак він почав двома руками наносити ОСОБА_6 удари по голові (правою і лівою рукою). Вказала, що ОСОБА_12 штовхнув її у ліву сторону і вона, не втримавшись впала до обочини на праву руку і ногу (коліно). ОСОБА_12 підбіг до ОСОБА_6 і знову почав наносити удари. При цьому ОСОБА_12 своєю лівою ногою зачепив ОСОБА_6 за праву ногу, намагаючись зашпортати його. Від цього ОСОБА_6 падає на сідниці, підставляючи руки, а ОСОБА_12 , роблячи крок назад, падає головою до асфальту. Вказала, що бачила лише як ОСОБА_12 два рази ударив ОСОБА_6 і раз зашпотав його, решта разів лише замахувався. При цьому вказала, що ОСОБА_6 не бив батька, а лише прикривався руками

Свідок ОСОБА_17 в районному суді показала, що 08 липня 2020 року, приблизно в обід, їй зателефонувала племінниця ОСОБА_8 та сказала, що їй подзвонила ОСОБА_13 з приводу того, що ОСОБА_12 впав зі сходів. Коли свідок приїхала до лікарні, ОСОБА_27 сиділа сама. Бачила ОСОБА_12 , який був весь побитий: ліве око, голова з ліва була припухла, на ребрах справа бачила синці, на руках вище ліктя та ногах теж були синці,а у ОСОБА_6 ,були кулаки червоні, він не знаходив собі місця. У лікарні він казав, що не хотів сильно бити і не хотів, щоб так сталося.

Свідок ОСОБА_30 в районному суді показала, що являється сусідкою ОСОБА_31 , про конфлікт їй особисто нічого не відомо, лише зі слів ОСОБА_32 та ОСОБА_27 , які повідомили, що у ОСОБА_25 із ОСОБА_33 була потасовка, хтось когось штовхнув. Конфлікт виник в машині коли ОСОБА_24 заступився за маму, на що ОСОБА_34 переключився на ОСОБА_25 і сказав йому зупинити машину. Коли вони обоє вийшли у них був фізично-словесний конфлікт, який дівчата намагалися припинити. Їй відомо, що ніби ОСОБА_34 вдарив ОСОБА_25 , на що той - дав здачі. Ніби ОСОБА_34 впав на землю. ОСОБА_24 вказував їй, що ОСОБА_34 перший наніс удар, а ОСОБА_24 лише рукою «на отмаш» дав здачі, казав їй, що не хотів бити, адже це його батько. У ОСОБА_25 були садна на обличчі та руці.

Свідок ОСОБА_35 , в районному суді показав, що приїжджав вранці 08 липня 2020 року, щоб оглянути ОСОБА_36 , який був без свідомості. При огляді йому вказали, що ОСОБА_34 ввечері перед цим вживав алкоголь та у нього була травма або падіння. На оці у останнього була гематома чи від травми, чи від удару.

Свідок ОСОБА_37 , в районному суді показав, що до лікарні привезли у без свідомому стані ОСОБА_36 , якого одразу доправили до відділу інтенсивної терапії, загальний стан хворого був важкий. З зовнішньої сторони були садни і забої верхньої половини тулуба і голови, верхніх кінцівок, на обличчі, а також згідно комп`ютерної томографії внутрішньо-мозкові крововиливи, перелом тім`яної кістки основи черепа. У ОСОБА_36 були зовнішні ознаки саден і забоїв локалізовані по всьому тілу, що не характерні від одного удару чи падіння. Вказує про їх наявність з медичних документів.

Провівши аналіз вказаних показань районний суд дійшов правильного висновку, що вони підтверджують вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного правопорушення на підставі всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наступних письмових доказів.

Згідно даних Витягу з ЄРДР за № 0000250 від 09.07.2020, вбачається, що того дня були внесені відомості за заявою ОСОБА_14 , по факту вчинення кримінального правопорушення, які спочатку кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, а в подальшому за ч.1 ст. 119 КК України та за ч.2 ст. 121 КК України (т.1, а.с. 1-12).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.07.2020 року, вбачається, що було прийнято усну заяву від ОСОБА_14 з приводу умисного спричинення тілесних ушкоджень батьку ОСОБА_12 07.07.2020 року її зведеним братом ОСОБА_6 (т.1, а.с. 57).

Відповідно до даних медичної карти стаціонарного хворого №7083, первинного огляду лікаря-нейрохірурга та даними комп`ютерної томографії, вбачається, що ОСОБА_12 госпіталізовано швидкою допомогою 08.07.2020 о 09:26 до ОККП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» у важкому стані із діагнозом перелому основи черепа, забоєм та набряком мозку (т.1, а.с. 59-61).

Згідно висновку експерта № 577 стац від 29.07.2020 року, вбачається, що ОСОБА_12 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні ВА з ЛІТ з 08.07.2020 з діагнозом: внутрішньомозковий крововилив. У ОСОБА_12 виявлено синці на передній поверхні в середній третині лівого плеча, на передній поверхні у лівій третині правого плеча, на верхній повіці лівого ока з переходом на нижню повіку у внутрішнього його кута, - які віднесено до легких тілесних ушкоджень а також тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя: садно на лівій скроневій ділянці, забій правої і лівої півкулі головного мозку, субдуральна гематома правої скронево - тім`яної ділянки, субарахноїдальний крововилив на рівні основи черепа, лінійний перелом тім`яно скроневої кістки зліва з переходом на основу. Всі тілесні ушкодження виникли не менше як від чотирьохкратної травмуючої дії (т.1, а.с. 66-71).

Відповідно до висновку експерта № 622 д від 30.07.2020 року, складеного за результатами проведеної додаткової експертизи, вбачається, що експертом не отримано достатніх доказових даних, щоб встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень. Також не отримано достатніх даних для вирішення питання про травмуючий предмет та його характеристики, тобто кожне з тілесних ушкоджень могло в рівній мірі виникнути як від нанесення ударів руками, ногами, так і від падіння. Не встановлено положення підекспертного в момент нанесення ушкоджень. Також не отримано даних, щоб категорично вирішити питання виникнення тілесних ушкоджень від ударів кулаками, чи в результаті падіння підекспертного з подальшим співударянням з твердим асфальтним покриттям. Натомість вказано, що тілесні ушкодження виникли від не менш як чотирьохкратної травмуючої дії, проте не виключено їх виникнення за обставин, вказаних свідком ОСОБА_38 протоколі слідчого експерименту від 10.07.2020 (т.1, а.с. 128-135).

Згідно висновку експерта № 520 від 31.08.2020 року вбачається, що на основі даних судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_12 , даних медичних документів, даних лабораторних експертиз виявлено у ОСОБА_12 наступні тілесні ушкодження:

- синці в лівій орбітальній ділянці, в лівій тім`яній ділянці, в лівій скроневій ділянці, в лівий скроневий м`яз, в лівій тім`яній ділянці; крововиливи: в м`які тканини волосяної частини голови в лівій скроневій ділянці, в лівий скроневий м`яз, в лівій тім`яній ділянці; злам кісток черепа: лівої скроневої кістки з переходом на тім`яну кістку та кістки основи черепа; забій речовини головного мозку лівої скроневої долі, тім`яної ділянки зліва, правої лобної долі; субдуральна гематома правої лобної ділянки; субарахноїдальні крововиливи субтотально обох гемісфер головного мозку, - дані тілесні ушкодження виникли не менш як від 3-х кратної травмуючої дії, тупих твердих предметів, якими може бути як кулак нападника, так і взута нога в тверде взуття, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень , як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із фактом настання смерті. При цьому не встановлено в якому положенні перебував потерпілий та нападник, але висловлено припущення про їх динамічних рух;

- синець потиличної ділянки по центру крововилив в м`які тканини голови в потиличній ділянці по центру має ознаки легкого тілесного ушкодження та виникло не менш як від одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, а саме при падінні та співударянням потерпілого об тверде дорожнє покриття, не перебуває у причинному зв`язку з фактом настання смерті;

- синець по праві передньопідпахвинній лінії, в проекції 5,6 ребер справа, що має ознаки легкого тілесного ушкодження, яке виникло від одноразової травмуючої дії та не перебуває у причинному зв`язку з фактом настання смерті;

- трахеостома, сліди від медичних інєкцій, що є наслідками медичних маніпуляцій та операцій і не перебувають у причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала від закритого зламу кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку, розвитком підоболонкових крововиливів, набухання та набряку речовини головного мозку. Тяжкі тілесні ушкодження могли призвести до втрати свідомості ОСОБА_12 . Не виявлено тілесних ушкоджень, які б могли вказувати на їх спричинення під час транспортування потерпілого у без свідомому стані. Також не виявлено у крові трупа етилового спирту (т.1, а.с. 146-154).

Згідно висновка експерта (експертизи за матеріалами справи) №092 від 30.09.2020 року вбачається, що за результатом проведеної комісійної судово-медичної експертизи, на підставі постанови від 10 вересня 2020 року, у відповідності до якої ОСОБА_12 з 08.07.2020 перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні КНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Взяті до уваги попередні висновки експертиз та виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 . При цьому зазначено, що всього на тілі ОСОБА_12 виявлено 5 ушкоджень які на думку комісії експертів могли виникнути внаслідок чотирьох травмуючих дій твердих тупих предметів, мають близькі реактивні властивості, а тому виникли у відносно короткий проміжок часу, одне за іншим, що не дає можливості встановити їх послідовність.

Крім того, комісія експертів прийшла до висновку, що виявлені на тілі ОСОБА_12 ушкодження у вигляді зламу кісток черепа, ушкодження структур головного мозку і його оболонок є характерними для одноразового травмування черепа при співударянні голови потерпілого з плоскою «необмеженою» поверхнею або для спричинення удару предмету з такою травмуючою поверхнею, при чому при такій гіпотетичній версії, швидкість зазначеного предмета в момент контакту з головою потерпілого та маса самого предмета, мусять бути значними, місце прикладання травмуючої сили визначено як ліва скронева ділянка. В даному конкретному випадку, ушкодження кісткових та мозкових структур є характерним для падіння потерпілого з висоти власного зросту навстоячки та співударяння лівою бічною поверхнею тіла (головою) із площиною, незалежно від ситуаційних обставин, що передували падінню і не є характерними для травмування потерпілого шляхом спричинення удару частинами тіла людини. При цьому комісія експертів не виключає можливості виживання потерпілого у випадку надання йому невідкладної, кваліфікованої, спеціалізованої (нейрохірургічної) медичної допомоги (т.1, а.с. 157-174).

Згідно відомостей, які містяться у додатковій комісійній судовій експертизі, а саме: висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) № 113-Д від 09.10.2020, з огляду на раніше отримані експертизи та дані не виявилося за можливе встановити як взаємне розташування тіл нападника та потерпілого, так і обставин утворення тілесних ушкоджень (т.1, а.с.178-196).

Районним судом було допитано експерта ОСОБА_16 , який повідомив, що був доповідачем при проведенні комісійної експертизи щодо померлого ОСОБА_12 . Пояснив, що коли травмуюча сила діє у ділянку голови, ушкоджується цілий комплекс тканин, а не лише череп. Теоретично це різні ушкодження: садна, гематоми, переломи кісток черепа, але коли вони локалізовані в одному місці, то одна травма йде слідом за іншою. Також вказав, що коли людина отримує ЧМТ, спостерігається синдром «окулярів», тобто синців в області очей, при цьому людина може не мати прямого удару у цю частину. В даному випадку у гр. ОСОБА_12 не від безпосереднього травмування в цю ділянку, а через перелом кісток основи черепа і протікання крові і просочення нею пухкої жирової клітковини навколо ока, виник синець у лівій орбітальній ділянці. Це не залежить від положення тіла, просто кров із черепа витікає у пухку жирову клітковину.

Експерт зауважив, що травма підекспертного це травма черепа значної травмуючої дії, така травма виникає скоріш за все при падінні, коли череп певною ділянкою стикається із «необмеженою» плоскою поверхнею. Натомість кулак, має обмежену поверхню, тому такий перелом не може виникнути від удару кулака, оскільки дві поверхні мають обмежений контакт і було б широке садно. Попередні ушкодження це гіпотетичний момент, бо коли людина падає, неможливо визначити, що саме вивило її з рівноваги.

Також на уточнюючі запитання вказав, що зауважень до протоколу проведених медичних заходів не було, однак якщо б підеспертного доставили одразу після травми, перелом був би діагностований на МРТ і вжиті заходи могли дати позитивних результатів. Тобто в даному випадку важлива ургентність (невідкладність) допомоги. Оскільки коли виникає кровотеча у порожнині черепа, вона тисне на мозок, який від удару теж набрякає, тому потрібно якнайшвидше забрати кров і знизити набряк. У потиличному відділі багато нервових закінчень і при набряку мозку він вимикає центри, що відповідають за дихання і людина помирає.

Експерт повідомив, що ділянка голови контактувала із необмеженою поверхнею, але важко визначити з якою саме. Це була травма прискорення. Точну кількість травм визначити не можливо, їх могло бути і більше, але вони не залишили слідів.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 10 липня 2020 року із таблицями ілюстрацій до нього та відеозаписом проведеного експерименту, за участю потерпілої ОСОБА_14 , вбачається, що остання вказала обставини за яких 07.07.2020 було отримано тілесні ушкодження ОСОБА_12 , при цьому остання вказує на те, що конфлікт спочатку виник між матір`ю та батьком, а в подальшому почали сваритися обвинувачений з батьком. При цьому вказувала, що першим замахнувся батько, ОСОБА_24 лише розмахував руками, а вони з мамою намагалися їх заспокоїти. Бачила лише один удар ОСОБА_25 кулаком в область голови батька, від якого останній упав на асфальт та вдарився головою (т.1, а.с. 234-246).

У відповідності до даних Акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 561 від 10.07.2020 року, та даних Висновку експерта № 1060 втор. від 11.11.2020 року, у ОСОБА_13 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна на передній поверхні правого колінного згину, на долонній поверхні правої кисті у проекції підвищення 1-го пальця, що виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати 07.07.2020 та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Найбільш вірогідне виникнення їх в результаті одноразового падіння підекспертної з положення стоячи і співударянням правим коліном та правою долонею об ґрунт (т.2, а.с. 52, 56-57).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2020 року із відеозаписом проведеного експерименту, за участю свідка ОСОБА_13 , вбачається, що в ході слідчого експеременту остання вказала, що саме її чоловік ОСОБА_34 наносив обвинуваченому удари, а останній лише захищався. Пробувала розборонити їх, внаслідок чого ОСОБА_34 відштовхнув її від чого вона впала. Зазначила та показала, як саме ОСОБА_12 зробив підніжку ОСОБА_6 від якої вони, кожен окремо, упали (т.2, а.с. 65-71).

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 562 від 10.07.2020 року, та Висновку експерта № 837 втор. від 29.09.2020 року, вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці на завушній ділянці зліва, на тильній поверхні проксимальної фаланги 5-го пальця лівої кисті, садно на долонній поверхні правої кисті в ділянці підвищення 1-го пальця, що виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати 07.07.2020 та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження виникли одне в слід за одним за короткий проміжок часу в результаті не менш як трьохкратної травмуючої дії твердих тупих предметів, можливо частинами тіла людини кулаками рук, взутими ногами (т.2, а.с. 139-144).

Всі вищевказані письмові докази є належними та допустимими доказами, узгоджуються із показами свідків та потерпілих та підтверджують вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Всупереч доводів апелянтів, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 119 КК України є вірною.

Так, сторона обвинувачення стверджує, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України, а саме як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Для застосування ч. 2 ст. 121 КК України обов`язковим є встановлення необхідного причинно-наслідкового зв`язку між тяжким тілесним ушкодженням і смертю, що настала. В разі, коли зв`язок між заподіяним потерпілому тяжким тілесним ушкодженням і смертю є випадковим, відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України за цією ознакою наставати не може.

Тобто, згідно диспозиції ст. 121 КК України необхідно, щоб винний, діючи умисно, передбачав можливість спричинення тяжких тілесних ушкоджень та бажав або свідомо допускав настання такого результату.

Разом з тим, по справі не здобуто належних та достатніх доказів, які б вказували на те, що нанесений обвинуваченим ОСОБА_6 удар призвів до заподіяння ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційним, під час конфлікту ОСОБА_6 із ОСОБА_12 , останній упав на асфальтну поверхню й, ударившись потиличною частиною голови, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікувальній установі.

Матеріалами справи підтверджується, що тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_12 було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілого, а результатом падіння з прискоренням та послідуючого удару об тверду поверхню.

Вказане узгоджується із висновком комісійної судово-медичної експертизи №092 від 30.09.2020 року, наданими в суді першої інстанції поясненнями експерта ОСОБА_16 .

Апеляційним судом встановлено, що тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ОСОБА_6 удару, а результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.

Із встановлених районним та апеляційним судом обставин справи вбачається, що під час раптово виниклого конфлікту ОСОБА_6 наніс один удар в область обличчя потерпілого ОСОБА_12 , від якого той утратив рівновагу впав на землю спиною та вдарився потиличною частиною голови, втратив свідомість, в наслідок падіння отримав тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Районний суд вірно встановив обставини справи та надав вірну юридичну оцінку діям ОСОБА_6 , з такою оцінкою погоджується і колегія апеляційного суду.

Враховуючи викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Доводи захисника ОСОБА_7 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_6 взагалі не носив удару ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, так само як і доводи сторони захисту, що обвинувачений ОСОБА_6 у даному сімейному конфлікту захищав матір від незаконних дій потерпілого ОСОБА_12 спростовуються дослідженими районним та апеляційним судом доказами на підставі яких встановлено, що ОСОБА_13 не була об`єктом незаконних посягань ОСОБА_12 , а була учасником сімейного конфлікту, під час якого з`ясовували стосунки ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , вона вказала, що при цьому не втрималась та впала на обочину від поштовху ОСОБА_12 , як видно із обставин справи конфлікт був саме між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 коли вони вийшли з машини на обочину дороги.

Потерпіла ОСОБА_14 яка протягом судового розгляду та досудового слідства надавала однакові за замістом показання вказала, що ОСОБА_6 наніс один удар з кулака в обличчя батька кулаком правої руки у ліву сторону обличчя і відійшов назад, а батько впав на асфальт.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, спрямованість та зміст умислу ОСОБА_6 , є підстави прийти до висновку, що він діяв необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що від нього настали.

У діях ОСОБА_6 присутня необережна форма вини, він не бажав смерті ОСОБА_12 , свідомо її не припускав, але повинен був і міг передбачити , що від нанесеного ним удару в обличчя ОСОБА_12 може бути такий наслідок як смерть.

Доводи сторони захисту спростовуються показами потерпілих, свідків, висновками експертиз, протоколом слідчого експерименту та іншими матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, доказів на їх підтвердження не наведеного у апеляційній скарзі.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного покарання, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги районним судом не були дотримані.

При призначенні покарання районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, що у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, працевлаштований, має постійний заробіток.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, районний суд визнав часткове відшкодування шкоди (відшкодування матеріальних збитків, заявлених потерпілою), обставин, які обтяжують покарання районний суд не встановив.

Вказане районний суд вважав достатнім для призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, та звільнення обвинуваченого від відбування реального покарання.

З таким висновком районного суду не погоджується колегія апеляційного суду, оскільки районним судом не в повній мірі враховано характер, ступінь тяжкості скоєного злочину, а також конкретні обставини його скоєння.

Поза увагою районного суду залишились незворотні наслідки від вчиненого ОСОБА_6 злочину, яким спричинено смерть потерпілому.

Також, слід врахувати позицію потерпілих, які просили суд призначити справедливе покарання, яке буде відповідати вчиненому злочину, а також не застосувати вимоги ст. 69, 75 КК України.

Наведені районним судом обставини для мотивації застосування вимог ст. 75 КК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, працевлаштований, має постійний заробіток, беручи до уваги його поведінку після вчиненого, під час досудового розслідування і судового розгляду, враховуючи що останній не уникав відповідальності за вчинене, з`являвся на виклики суду, крім того у період закінчення дії запобіжного заходжу знаючи про міру покарання, що йому загрожує не уникав викликів до суду та не переховувався від суду - не є достатніми підставами для застосування вимог ст. 75 КК України.

Ці підстави є достатніми для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у мінімальній межі визначеній санкцією ч.1 ст. 119 КК України.

З урахуванням вказаного, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому є явно несправедливим внаслідок м`якості.

За таких обставин вирок районного суду частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, працевлаштований, має постійний заробіток.

Обставиною, яка пом`якшує покарання апеляційний суд визнає часткове відшкодування шкоди потерпілим, обставиною, яка обтяжує покарання апеляційним судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Також враховується думка потерпілих щодо справедливості та співмірності призначеного покарання вчиненому злочину.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у мінімальній межі санкції інкримінованого йому злочину, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 409, 414, 420, 615 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_10 та прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати, ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі

Взяти під варту ОСОБА_6 в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту взяття під варту, а саме з 23 червня 2023 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

23.06.2023 року

(дата засвідчення копії)