Справа № 465/6978/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/673/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,-

встановила:

на розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000655 07 жовтня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2023 року продовжено ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 01 вересня 2023 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку із необґрунтованістю мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також необґрунтованістю застосування слідчим суддею положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України при відмові у визначенні альтернативного розміру застави.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із засобом електронного контролю або визначити заставу у мінімальному розмірі для кримінальних правопорушень даної категорії.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, з врахуванням даних про особу і тяжкості інкримінованого за ч.4 ст. 187 КК України кримінального правопорушення, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки такий, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду і незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною актуальність вищезазначених ризиків та приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності, а тому, недостатнім є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту чи застави, розмір якої, у відповідності до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України підставно не визначено в оскаржуваному рішенні, з огляду на вчинення обвинуваченим злочину із застосуванням насильства.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, забезпечить виконання нимпроцесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 03 липня 2023 року, про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4