КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 08 травня 2023 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року,

за участі:

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурораЩодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення власника майна чи його представника.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення норм КПК України.

Апелянт зазначає, що будинок на який накладено арешт не є садовим будинком, як зазначено в оскаржуваному рішенні, а є житловим будинком, що підтверджується відповідним витягом про державну реєстрацію.

Крім того, прокурором не наведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких відомостей про протиправні дії ОСОБА_5 , також їй не вручено повідомлення про підозру.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 02 грудня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004099, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора група невстановлених осіб за попередньою змовою здійснили підробку офіційних документів з метою подальшого будівництва об`єктів нерухомого майна, зокрема нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до технічного паспорту на громадський будинок - нежитловий будинок первинного обслуговування населення, що за адресою: АДРЕСА_2 має наступні технічні показники: містить два поверхи, разом по 1-му поверху - 377,9 кв.м., разом по 2-му - 414,4 кв.м., загальна площа - 792,3 кв.м.

Згідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна №402 від 19.03.2018 року на об`єкті не проводилися додаткові роботи, що потребують відповідних дозволів. Будівля розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :90:012:0023.

Крім того, відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер :90:012:0023 з цільовим призначенням - для роздрібної торгівлі комерційних послуг, за видом використання - для будівництва та обслуговування павільйонів первинного обслуговування населення перебуває у комунальній власності в особі КМР ().

В подальшому 18.10.2018 відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна від 18.10.2018 загальна площа нежитлового будинку (літ. А) за адресою: АДРЕСА_2 загальна площа змінилась та склала 1177,6 кв.м. Зміни відбулися за рахунок улаштування навісу та засклення веранд та тераси.

Після чого, 25.08.2020 на замовлення ТОВ «Ресурс-ПГ» () від імені ФОП ОСОБА_8 виготовлено технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва 95% готовності за адресою: м. Київ, вул. О. Мішуги, 3-А відповідно до якого встановлено, що загальна площа об`єкту незавершеного будівництва складає 3498,7 кв.м., а загальний відсоток готовності об`єкта - 95%.

Крім того, в рамках кримінального провадження отримано відповідь від ФОП ОСОБА_8 , який повідомив, що документів будь-яких документів для ТОВ «Ресурс-ПГ» () не виготовляв, про об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , йому нічого не відомо, а свою діяльність як фізичної особи-підприємця від завершив ще у 2016 року і відповідно до КВЕДів діяльності видом діяльності ФОП було - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Відповідно до Державного реєстру права власності на нерухоме майно ТОВ «Ресурс-ПГ» () на підставі технічного паспорта виданого ТОВ «ТОСКОР» зареєструвало право власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3498,7 кв.м.

В ході досудового розслідування проведено огляд за вказаною адресою із залученням спеціалістів в галузі містобудування та земельного права для встановлення всіх об`єктивних обставин у справі, а саме встановити розмір об`єктів нерухомості та дотримання вимог земельного законодавства. Іншим чином ніж надання дозволу на проведення огляду у судовому порядку здійснити даних захід не є можливим, оскільки об`єкт нерухомості є приватною власністю і доступ до нього та земельної ділянки є обмеженим.

Постановою прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 від 03 квітня 2023 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , який на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004099.

04 квітня 2023 року прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернулася доДарницького районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на садовий будинок АДРЕСА_3 із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0004099 про накладення арешту на вказаний будинок, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є об`єктом кримінально-протиправних дій та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів з таким рішенням слідчого судді погодитись не може, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави арешту майна відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримано вимог зазначених норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод,

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, в порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт будинку АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_5 належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

З витягу ЄРДР убачається, що кримінальне правопорушення внесено за ч. 3 ст. 358 КК України. До Дарницького УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення, із якого встановлено, що група невстановлених осіб, за попередньою змовою, здійснили підробку офіційних документів, з метою подальшого будівництва на території Дарницького району міста Києва.

Вказані обставини безпосередньо і підлягають з`ясуванню під час здійснення кримінального провадження та встановлення об`єктивної істини.

Однак, нерухоме майно, на яке прокурор просив накласти арешт не може відповідати критеріям речових доказів в ході досудового розслідування щодо здійснення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, яке саме доказове значення може мати вказане нерухоме майно у даному кримінальному провадженні і яким чином його ймовірне відчуження зможе запобігти встановленню об`єктивної істини щодо обставин, які встановлюються.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 з потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

У порушення ст.ст. 171, 173 КПК України, слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Проте вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

За матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що будинок АДРЕСА_3 набуто кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто не відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в порушення відповідно ст. ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна.

Відтак, прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арешту на вказаний будинок, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що будинок АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_5 є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова про визнання вказаного будинку речовими доказами є формальною та не містить жодних мотивів.

Прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про накладення арешту на садовий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває у приватній власності ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ), із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 73/707/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Справа № 11сс/824/2749/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК