ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/269/23

Провадження № 11-кп/4820/451/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року щодо обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Шепетівського району, громадянина України, українця, офіційно непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (на час апеляційного розгляду по АДРЕСА_2 , судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки 6 місяців.

На ОСОБА_6 , як особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, покладено обов`язки, передбачені п. 1і п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання - суд постановив виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Скасовано, накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2022 року арешт на тимчасово вилучене 16 грудня 2022 року, в ході проведення огляду предмету майно, а саме на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9С NFC», із ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , належний потерпілій ОСОБА_8 , який вилучено у ОСОБА_9 .

Міру запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_6 не обрано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта на суму 1510,16 грн. - висновок експерта №4034/22-26 від 21 грудня 2022 року (судова товарознавча експертиза).

За вироком суду, достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану ОСОБА_6 , діючи повторно, вирішив вчинити таємне викрадення майна ОСОБА_8 , а саме мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9С NFC» синього кольору, та 03 жовтня 2022 року близько 08 год. 00 хв. він, правомірно перебуваючи за тимчасовим місцем свого проживання, біля будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , побачивши, що на траві біля вказаного будинку лежить мобільний телефон, марки «XiaomiRedmi 9С NFC», синього кольору, із ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1889,87 грн., що знаходився в силіконовому чохлі жовто-синього кольору вартістю 50 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з № НОМЕР_3 вартістю 100 грн., на рахунку якої грошей не було, загальною вартістю 2039,87 грн., та заздалегідь знаючи, що вказаний телефон належить ОСОБА_8 , прийняв рішення про його таємне викрадення.

Тоді ж, ОСОБА_6 , у період дії в Україні воєнного стану, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля вказаного будинку, скориставшись відсутністю нагляду власниці телефону, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, викрав вказаний мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 9С NFC» синього кольору із ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1889,87 грн., що знаходився в силіконовому чохлі жовто-синього кольору вартістю 50 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з № НОМЕР_3 вартістю 100 грн., на рахунку якої грошей не було, загальною вартістю 2039,87 грн.

Внаслідок вчинених протиправних дій, ОСОБА_10 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2039,87 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить його, в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, - виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, прокурор вважає, що вказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що у свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апелянт вказує на те, що місцевий суд призначив обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі та незважаючи на те, що вказаний строк перевищує встановлене законом п`ятирічне обмеження для застосування ст. 75 КК України, у чинній редакції на момент вчинення злочину, звільнив від реального його відбування з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців, що є суттєвим порушенням законодавства.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності - був засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, щодо потерпілої ОСОБА_8 , ОСОБА_6 вчинив 03.10.2022, тобто до вказаного вироку суду. Тому слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, але суд ухвалив - вирок Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022 виконувати самостійно.

Окрім того, на думку прокурора, необгрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання не буде достатнім і для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що є обов`язковою умовою, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України.

Зокрема, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що обвинувачений вчинив новий тяжкий корисливий злочин, вже після направлення обвинувального акту щодо нього, за вчинення 3 епізодів аналогічних кримінальних правопорушень до Хмельницького міськрайонного суду. Злочини вчиняв в умовах повномасштабного вторгнення ворога на територію України, що становить їх підвищену суспільну небезпечність.

Викравши у потерпілої ОСОБА_8 мобільний телефон, завдав їй поруч з матеріальними збитками ще й ряд інших життєвих труднощів, оскільки даним телефоном постійно користувалась її донька, для дистанційного навчання, про що вона зазначала в ході судового розгляду кримінального провадження.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши характеризуючі дані щодо обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду, в частині призначення покарання ОСОБА_6 , скасуванню з постановленням нового вироку.

Колегією суддів установлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану ОСОБА_6 , діючи повторно, вирішив вчинити таємне викрадення майна ОСОБА_8 , а саме мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9С NFC» синього кольору, та 03 жовтня 2022 року близько 08 год. 00 хв. він, правомірно перебуваючи за тимчасовим місцем свого проживання, біля будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , побачивши, що на траві біля вказаного будинку лежить мобільний телефон, марки «XiaomiRedmi 9С NFC», синього кольору, із ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1889,87 грн., що знаходився в силіконовому чохлі жовто-синього кольору вартістю 50 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з № НОМЕР_3 вартістю 100 грн., на рахунку якої грошей не було, загальною вартістю 2039,87 грн., та заздалегідь знаючи, що вказаний телефон належить ОСОБА_8 , прийняв рішення про його таємне викрадення.

Тоді ж, ОСОБА_6 , у період дії в Україні воєнного стану, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля вказаного будинку, скориставшись відсутністю нагляду власниці телефону, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, викрав вказаний мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 9С NFC» синього кольору із ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1889,87 грн., що знаходився в силіконовому чохлі жовто-синього кольору вартістю 50 грн., з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з № НОМЕР_3 вартістю 100 грн., на рахунку якої грошей не було, загальною вартістю 2039,87 грн.

Внаслідок вчинених протиправних дій, ОСОБА_10 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2039,87 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального провадження, правова кваліфікація дій обвинуваченого, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, жодною стороною кримінального провадження не оскаржується, а тому, апеляційним судом, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, не переглядаються. Колегія суддів враховує фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції

Дії ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування кримінального закону знайшли своє підтвердження в суді.

Що стосується застосування ст. 75 КК України, при призначені покарання ОСОБА_6 , за вказаний злочин, то суд неправильно звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням, на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В порушення вказаних вимог закону, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі та незважаючи на те, що вказаний строк перевищує встановлене законом п`ятирічне обмеження для застосування ст. 75 КК України, звільнив його від реального відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців,

У відповідності до вказаної норми закону звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, які дають можливість суду зробити висновок, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання.

Ці вимоги закону судом, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, також порушені.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, що він визнав свою вину та кається у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію потерпілої про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та відсутність у неї будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до нього, що обвинувачений на «Д» обліку в нарколога, психіатра не перебуває, на території селищної ради не зареєстрований і скарг на нього не надходило, позитивно характеризується за місцем попереднього навчання, на обліку військовозобов`язаних не перебуває і, на даний час, на службу в Збройні Сили України по мобілізації не призивався, перебуває на обліку в органі пробації з приводу виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року, офіційно не працює, неодружений, згідно обвинувального акта на утриманні одна малолітня дитина.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив новий тяжкий корисливий злочин вже після направлення обвинувального акту щодо нього, за вчинення 3-х епізодів кримінальних правопорушень до Хмельницького міськрайонного суду. Злочини він вчинив в умовах воєнного стану, за що був засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність засудженого.

З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції не врахував, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що є обов`язковою умовою відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України.

З огляду на наведене, вирок суду, в частині призначення ОСОБА_6 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність .

Згідно з приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 65 КК України, за наявності підстав, передбачених ст. 69 КК України, суддя може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Згідно з приписами ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу,або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Зі змісту ст. 69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що він вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, обставини, що пом`якшують його покарання згідно з п.1ч.1ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України.

Крім того, колегія суддів ураховує дані про особу обвинуваченого, що він вчинив злочин у молодому віці, характеризується позитивно, думку потерпілої, яка в суді першої інстанції не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, та те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив вказаний злочин після направлення обвинувального акту щодо нього, за вчинення 3-х епізодів кримінальних правопорушень до суду, за що був засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки. Злочин він вчинив в умовах воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даних про його особу та того, що на час розгляду кримінального провадження на утриманні ОСОБА_6 знаходиться вже двоє малолітніх дітей, донька ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , з пояснень обвинуваченого злочин він вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, так як не було за що купити продукти харчування для дитини, тому він взяв телефон потерпілої, у якої орендував квартиру, який лежав на траві, а також незначний розмір викраденого майна потерпілої, її думку щодо призначення покарання, колегія суддів вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. Підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді 5років і 3-х місяців позбавлення волі, колегія суддів не знаходить, тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки. Злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, щодо потерпілої ОСОБА_8 , обвинувачений вчинив 03.10.2022 року, до постановлення вказаного вироку суду, за який йому призначено реальне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду щодо правил застосування ч. 4 ст. 70 КК України, висловлений у рішенні № 760/26543/17 від 15.02.2021 року, у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

З огляду на викладене, положення ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання обвинуваченому не застосовуються, а тому вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням повинен виконуватись самостійно.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є застосування закону, який не підлягає застосуванню (п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України).

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій у випадках неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404,405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання - виконувати самостійно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3