Справа № 366/2578/21
Провадження №1-кп/366/52/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2023 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарях судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

захисник - адвокат ОСОБА_7 ,

потерпілий - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Іванків, кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000052 від 15 червня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Київ, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

11 червня 2021 року близько 09 години, більш точний час в ході досудового слідства не встановлений, ОСОБА_9 , перебуваючи по вул. Кибенка в с. Коленці Вишгородського району Київської області, неподалік господарства під №23, на ґрунті особистих неприязних стосунків, які в нього склалися із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

В подальшому в той же час, ОСОБА_9 перебуваючи у вказаному вище місці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які в його склались із ОСОБА_10 , реалізуючи свій протиправний та злочинний умисел, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар ногою по ногах потерпілого, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, проте ОСОБА_9 продовжив наносити ногами та руками, орієнтовно не менше 10 ударів, по корпусу тіла, руках та голові, чим спричинив тілесні ушкодження у виді перилунарного вивиху лівої кисті, який відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, який міг утворитись утворитися від одного удару ногою.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У рамках зазначеного кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторін обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, до яких відносяться насамперед показання, документи, висновки експерта, на підставі яких суд в ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив наступне.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав частково, пояснивши, що це є самозахист та показав, що була домовленість з керівництвом ОСОБА_11 про те, щоб не розбивали дороги. В подальшому дорога була розбита, через те, що привозився щебінь, вказаним питанням прийому щебня займався потерпілий. Зазначив, що ніхто не може проїхати. Їхав компаньйон на авто, та не зміг проїхати, вибіг ОСОБА_11 та через поганий настрій або через погане самопочуття. Він підійшов до ОСОБА_11 з вимогою починити дорогу, та зробив зауваження, щодо спілкування з його компаньйоном, на що останній почав погрожувати (спалити обох). Він стояв перед обвинуваченим та положив йому руку на плече, на що ОСОБА_11 скинув руку обвинуваченого та наніс йому удар спочатку в груди, потім в ліву сторону. Він почав закриватись раками та почав відходити до машини, яка стояла в 15 метрах. Потім він наніс удари в ногу, та декілька ляпасів, після чого ОСОБА_11 сів на п`яту точку, та сказав «я сдаюсь, ты победил». Потім обвинувачений йому сказав «я тебе поріжу на ремні». ОСОБА_9 зазначив, що 15 років займався бойовими мистецтвами, тому якщо б він наніс потерпілому 10 ударів, то в нього було все поломане та розбите.

Пояснення обвинуваченого суд сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.

Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_8 показав, що з обвинуваченим відносини не підтримує, вказана пригода сталася 11 червня 2021 року о 09:30 год. в с.Коленці по вул. Кибенка, 6, обвинувачений ОСОБА_12 приїхав на автомобілі, та в агресивній формі прибіг до їх території, його територія знаходиться від них в 15 метрів, з претензію що він не може проїхали через транспортні засоби потерпілого, які пошкодили дорожнє покриття. Між ними були неодноразові конфлікти. Першим наніс удар обвинувачений рукою по обличчю потерпілого в область щоки. Ногами він також наносив удари, після того як він спотикнувшись впав на бік. ОСОБА_9 почав наносити удари в область, голови. Потерпілий прикривав голову, однак все одно обвинувачений попав і по голові, тулубу та зачепив руку в кість. Взутий він був в армійське взуття. Потім обвинувачений шляхом наступальних дій намагався вдарити його ножем, після чого сім в автомобіль та поїхав. Після вказаної пригоди, звертався до лікарні та поліції. В нього було погане самопочуття, боліла голова. Зазначив, що намагався захиститись від ударів обвинуваченого. Сам ударів обвинувачений не наносив.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 надала покази, що події відбувались 11 червня 2021 року приблизно 09:15-09:20 год. перебувала на роботі в цеху, на пилорамі в с.Коленці, до неї підійшов чоловік у нього була пошкоджена ліва рука, який пояснив, що його ножем хотів вдарити ОСОБА_12 , в нього не вийшло, тоді він ударив його по руці, коли останній оборонявся. Вони вийшли, до авто ОСОБА_12 , він підходив до машини, потім сів в машину і поїхав. Після чого вони викликали поліцію, та оформлювали бумаги. Зазначила, що її чоловік ледве прийшов до неї, в нього рука була опухла, та висіла. Коли ОСОБА_12 сів в авто, вона не бачила тілесні пошкодження у ОСОБА_12 . Зі слів чоловіка їй відомо, що конфлікт відбувся біля пилорами, через якусь дорогу. Очевидцем конфлікту вона не була. Відносини між її чоловіком та обвинуваченим була нейтральні.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_14 надав показання, що працює у ОСОБА_12 , а потерпілого бачив раніше, зазначив, що йому відомо відносно конфліктної ситуації, які відбулась спочатку літа 2021 р. приблизно о 09:00 год., між пилорамами в с.Коленці, бачив, як ОСОБА_11 наніс ОСОБА_12 удар кулаком в обличчя, точніше в область голови. Він знаходився приблизно на відстані 50 метрів від конфліктної ситуації. Причина конфлікту не знає.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_15 надав показання, що з обвинуваченим та потерпілим знайомі між собою. Точний час не пам`ятає, начебто літом, він приїхав на авто КАМАЗ в с.Коленці забирати матеріали. На вулиці між двома господарствами на дорозі, бачив як ОСОБА_16 підбіг та наскочив на ОСОБА_11 , а саме бив його рукою в груди декілька разів, та ОСОБА_11 впав, більше нічого не бачив. Причину конфлікту не знає.

Допитана в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 надав показання, що обвинувачений та потерпілий конфліктують між собою. Приблизно рік тому, було тепло, в с.Коленці коло пилорами ОСОБА_18 , він їхав у своїх справах. Приблизно в 4-5 метрах, бачив потерпілого з обвинуваченим вони почали лаятись, першим кинувся битись ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) до ОСОБА_20 . Спочатку ОСОБА_12 наносив удари руками по корпусу, руках та голові. ОСОБА_11 захищався, відходив в сторону, спотикнувся та впав на спину (на задню частину тіла), потім ОСОБА_12 почав бити його ногами. ОСОБА_11 закричав, що рука болить, тобі ОСОБА_12 припинив. Загальна кількість ударів була більше десяти. ОСОБА_11 тримався за праву руку, тобто була пошкоджена права рука.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.

Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаних свідків, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.

З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 2 ст. 122 КК України внесені 15 червня 2021 року о 09:11:43 год. №0000052.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію від 14 червня 2021 року ДОП відділення поліції №1 Вишгородського РУП ст.лейтенанта поліції ОСОБА_21 дотримуючись вимоги статей 60, 104, 2014 КПК України прийняв усну заяву від ОСОБА_8 про нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_9 , а саме 11 червня 2021 року близько 09:30 год. в с.Коленці гр.. ОСОБА_9 спричинив тілесні ушкодження.

Відповідно до заяви ОСОБА_8 від 14 червня 2021 року вказано на конкретну особу, зазначено в чому виявилися її злочинні дії, вказано місце і час події та наведені докази, що підтверджують вчинення злочину.

Отже судом встановлено, що час вчинення злочину є 11 червня 2021 року приблизно 09:30 година.

Згідно з протоколом огляду місця події з ілюстрованими таблицями, який проведений 14 червня 2021 року із зазначенням часу у протоколі слідчим відділення розслідувань злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_22 , за участю спеціаліста ОСОБА_23 встановлено, що вказана слідча дія проводилась в АДРЕСА_3 , а саме оглядом оглядається місце пригоди.

17 серпня 2021 року у кримінальному провадженні змінено попередню кримінально правову кваліфікацію, з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України за фактом спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не с небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

17 серпня 2021 року у кримінальному провадженні прийнято рішення про зміну порядку досудового розслідування у кримінальному провадженні та доручення його проведення органу досудового розслідування Вишгородського РУП ГУНП в Київській області CB Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 17 червня 2021 року надано тимчасовий доступ до документів, а саме до медичної карти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходяться у володінні КНП Іванківської районної ради «Іванківської ЦРЛ», за адресою: Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул.. Поліська, 65 з можливістю вилучення оригіналу.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 18 червня 2021 року вилучено медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 .

Крім цього, згідно Глави 5. Фіксування кримінального провадження. Процесуальні рішення слідує, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Даними висновку експерта № 14/Э від 22 червня 2021 року, який виконаний на підставі ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 18.06.2021 року, згідно з підсумками якого встановлено, що при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , 1972 року народження, у громадянина ОСОБА_8 , 1956 року народження, маються тілесні ушкодження: перилунарний вивих лівої кістки, які могли утворитися 11 червня 2021 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вище описані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин викладених у даній заяві та протоколі допиту потерпілого. Вище описані тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту.

При цьому, наявна у провадженні ухвала слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів, а саме до медичної картки потерпілого, свідчить про те, що експертиза була призначена у відповідності до Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, з досліджених висновків встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 стосовно нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке нанесені в результаті численних ударів, під час конфлікту з ОСОБА_9 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є послідовними, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_14 оскільки вони суперечать матеріалам справи, та показам інших учасників кримінального провадження.

Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілого, свідків, які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо того, що ОСОБА_9 оборонявся, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21 липня 2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_24 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але спричинило тривалий розлад здоров`я - це кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

За сталою судовою практикою, яка не викликає критики, передбачається, що тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я може бути вчинено лише за наявності прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Таким чином, якщо такий умисел не встановлено або особа діяла з неконкретним умислом, то такі дії належить кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Суд оцінив докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_24 , зокрема те, що обвинувачений на ґрунті раптово виниклих, особистих, неприязних відносин, які в нього склались із потерпілим ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 удар ногою по ногах останнього, від чого він впав, та продовжив наносити потерпілому близько десяти ударів руками та ногами по корпусу, руках, ногах та голові ОСОБА_8 .

Отже, обвинувачений після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, не викликавши швидкої медичної допомоги, таким чином га надавши первинної медичної допомоги.

Таким чином, заподіяння тілесних ушкоджень, їх локалізація і характер та поведінка обвинуваченого після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, беззаперечно свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 , кваліфікувавши дії останньої за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Судом, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України не встановлено пом`якшуючих обставин.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце реєстрації та місце постійного проживання, де загалом характеризується задовільно, працевлаштований, одружений, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони захисту щодо виправдовувального вироку, а також позицію потерпілого; а також наслідки вчиненого кримінального правопорушення та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність співчуття до потерпілого, невизнання вини, відсутність відшкодування шкоди потерпілому.

Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений не намагався виправити наслідків ситуації, не викликав потерпілому після завдання йому тілесних ушкоджень швидку медичну допомогу; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою на час скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України є нетяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

При цьому, враховуючи вищевикладене, зокрема ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину, суд доходить висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. ст. 75, 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим і покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 статті 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1