Справа № 492/475/22
Провадження № 1-кп/513/24/23
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в смт Сарата Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 26 березня 2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Арцизького району Одеської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, пенсіонера,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 25 березня 2022 року, приблизно о 12 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поблизу присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 вступив у сварку, з особистих причин з ОСОБА_7 , в ході якої вони негативно висловлювались на адресу один одного.

Під час зазначеної події ОСОБА_5 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин до ОСОБА_7 , що виникли під час сварки, бажаючи помститись за його висловлювання, які він вважав образливим для себе, керуючись прямим умислом, спрямованим на спричинення шкоди здоров`ю, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій, та бажаючи їх досягнення, дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, умисно наніс ОСОБА_7 один удар по лівому передпліччю, внаслідок чого йому спричинено тілесні ушкодження у виді гематоми і набряку середньої третини лівого передпліччя та закритого уламкового перелому лівої ліктьової кістки в середній третині, які не були небезпечними для життя, тягнуть за собою розлад здоров`я тривалістю більш 21 днів, і за цим критерієм, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що рік тому, приблизно о 10-11 годині, був дощ, він займався господарством. Город його поділений на дві частини, з однієї сторони город, а з іншої сінокіс. Вівці були на території сінокосу та він почав їх відганяти, після чого розпочалась сварка із потерпілим ОСОБА_7 , який почав на нього кидатись і він наніс удар палицею. Напередодні конфлікту, потерпілий ОСОБА_7 мав конфлікт із його дружиною та висловлювався на її адресу нецензурними словами. Обвинувачений вважає, що він оборонявся та умисно потерпілому удар не наносив, разом з тим підтверджує, що він дійсно вдарив потерпілого палицею. Після першого разу, як вони впали, він піднявся та наніс удар потерпілому, потім знову продовжилась бійка. Документів, які б свідчили, що територія сінокосу належить йому на праві приватної власності або перебуває у користуванні в нього не має. До правоохоронних органів заяв щодо висловлювань, посягання на його власність або життя ним в той день подано не було. Приблизно о 18:00 годині прибули працівники поліції і він їм поясним всю ситуацію, однак це не він викликав працівників поліції.

Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що 25 березня 2022 року приблизно о 10:45 годині він випасав отару овець на лузі, 27 голів із ягнятами, який був поряд із городом обвинуваченого. ОСОБА_5 вийшов та почав його проганяти говорячи: «Відганяй овець». Між ними розпочалась словесна суперечка, яка відбувалась приблизно на відстані 60 метрів один від одного, в ході якої вони висловлювались на адресу один одного, голосно розмовляли, ОСОБА_5 намагався шторхнути його вилами. В подальшому, після того як вони вже розійшлись, за межами сітки метрів 15-20 від городу обвинуваченого, ОСОБА_5 наздогнав його та палицею несподівано наніс йому один удар по лівій руці. Він схопив ОСОБА_5 та повалив його на землю, хотів вдарити, однак не вдарив, оскільки відчув біль у руці, заніміння. Город обвинуваченого ОСОБА_5 є огородженим сіткою, і вівці не могли її перетнути та зайти на територію городу, оскільки вони маленькі. Там була сітка та культиватор, також у ОСОБА_5 була палиця із акації, а на кінці палиці були вила. Вилами ОСОБА_5 не бив, а вдарив палицею. Після конфлікту він одразу пішов додому, де дружина допомогла йому переодягатись і він поїхав на машині, Рено Конга, із механічною коробкою передач, до лікарні, де йому було накладено гіпс. Додому він повернувся приблизно через півгодини. Рульова рука була права, удар був нанесено по лівій руці. На земельній ділянці, якій він випасав овець, худобу випасають мешканці села. Після конфлікту ОСОБА_5 до нього жодного разу не підходив.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що 24 березня 2022 року, вона була на лугу і була свідком сварки між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 знаходився на бугрі і спостерігав за своїми вівцями, які випасались, щоб вони не ходили по городу. Потім побачила як зі свого городу вибіг ОСОБА_5 і побіг до ОСОБА_7 , при цьому він голосно кричав, сварився, висловлювався нецензурною лексикою на адресу останнього. В руках у ОСОБА_5 була палиця. Після сварки, ОСОБА_7 почав відганяти овець. ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_7 і вдарив його палкою. Після чого, ОСОБА_7 погнав овець до дому. Живе вона не далеко від місця події. Більше нікого з сторін конфлікту, вона у цей день не бачила. Удар бачила один. В руках у ОСОБА_5 була палка, принаймні вона так бачила, тому що знаходилася на певній відстані від них. ОСОБА_5 махав тією палкою. Город ОСОБА_5 огороджений сіткою. Земля на якій ОСОБА_7 випасав овець належить сільській раді, а чи дозволено там випасати овець, їй не відомо. В неї також мались конфлікти з ОСОБА_5 , оскільки він ображав її та її дитину нецензурною лексикою.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що рік тому, весною перед обідом, вона була у своєму дворі. Вона побачила, що вівці підходили до городу обвинуваченого, який вибіг з палицею та відігнав їх. Потім з`явився ОСОБА_7 , який вийшов із-за гаража, та між ними почалась сварка. Вона тільки чула, що ОСОБА_10 сварився із ОСОБА_11 , щоб ОСОБА_12 дивився за своїми вівцями, чим закінчилась сварка вона не знає. Вона не бачила хто кого вдарив. Сварка була на межі городу, ОСОБА_13 не заходив на город ОСОБА_14 . Вівці не встигли зайти на город. У ОСОБА_15 була палиця, його город огороджений сіткою. ОСОБА_8 в той день не бачила.

Провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується такими доказами, а саме:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000042 від 26 березня 2022 року, відповідно до якого 25 березня 2022 року надійшла заява ОСОБА_7 про те, що 25 березня 2022 року, приблизно о 12:00 годині на АДРЕСА_2 йому нанесено тілесні ушкодження;

- заявою ОСОБА_7 від 25 березня 2022 року та постановою про визнання потерпілим від 26 березня 2022 року;

- висновком експерта №27 від 26 березня 2022 року, відповідно до якого при огляді, і згідно даним медичної документації, у підекспертного ОСОБА_7 маються наступні тілесні ушкодження: гематома і набряк середній третині лівого передпліччя; закритий уламковий перелом лівої ліктьової кістки в середній третині. Наявне тілесне ушкодження могло виникнути в результаті дії тупого предмету, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто від удару держаком. Наявне тілесне ушкодження, не було небезпечними для життя, тягне за собою розлад здоров`я тривалістю більш 21 днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 року) відноситься до категорії середньої тяжкості. Описане тілесне ушкодження могло виникнути незадовго до звернення ОСОБА_7 у лікарню, і тому могло виникнути у вказаний в постанові строк, тобто 25 березня 2022 року. За морфологічними особливостями тілесного ушкодження - наявність гематоми, уламкового перелому з утворенням уламку неправильно-трикутної форми, основа якого звернута до заду і к зовні, робить наявне тілесне ушкодження більш характерним для його утворення, при ударі тупим предметом в ділянку перелому, можливо при механізмі, вказаному постраждалим, тобто удару держаком вил. Морфологічні особливості тілесного ушкодження, а також з урахуванням характеру, локалізації, виявленого тілесного ушкодження, обставин справи - відсутність даних за падіння та удару лівою рукою о твердий предмет, можна припустити, що мало характерне виникнення наявного тілесного ушкодження при падінні з висоти власного зросту. По кількості тілесних ушкоджень можна припустити, що мало місце не більш 1 точки прикладання травмуючої сили. По локалізації наявного тілесного ушкодження, можна припустити, що на момент отримання тілесного ушкодження, постраждалий був звернутий задньою поверхнею лівого передпліччя до пошкоджуючого предмету.

- постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення та визначення органу проведення досудового розслідування від 14 квітня 2022 року, відповідно до якої змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000042 від 26 березня 2022 року з ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 122 КК України;

- заявою ОСОБА_5 від 27 травня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_5 добровільно видав дерев`яну палицю, якою вдарив ОСОБА_7 в ході сварки;

- протоколом добровільної видачі від 27 травня 2022 року;

- постановою про визнання предметів речовими доказами, долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 27 травня 2022 року.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в сукупності з іншими доказами, дає суду підстави для висновку, що у потерпілого ОСОБА_7 дійсно було виявлено тілесні ушкодження, які могли утворитися 25 березня 2022 року внаслідок удару тупим предметом в ділянку перелому, можливо при механізмі, вказаному потерпілим, тобто удару держаком вил, при обставинах зазначених потерпілим у матеріалах справи.

Наявність у потерпілого ОСОБА_7 станом на 25 березня 2022 року тілесних ушкоджень, сторонами кримінального провадження не оспорювалось та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Даних, які свідчили б про те, що потерпілий ОСОБА_7 міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин та від інших осіб судом не встановлено.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень потерпілого свідчать про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом.

Аналізуючи позицію обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи її з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_5 , а також з іншими доказами - зокрема, показаннями свідків, дослідженими судом документами та доказами, висновком експерта, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних.

Враховуючи зібрані докази у сукупності суд дійшов висновку, що доводи захисту на ствердження невинуватості ОСОБА_5 , оскільки подія мала місце на території земельної ділянки, якою користується обвинувачений і він захищав свою власність та змушений був оборонятись, не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи.

Про порушення вимог ст.104-106, 223 КПК України сторони кримінального провадження не повідомляли.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Дослідивши в сукупності всі докази надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом», знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Не визнання вини ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинене та обраний ними спосіб свого захисту.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено, а також це б порушувало б права обвинуваченого.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається із позиції обвинуваченого в суді, хоча він і підтверджує факт нанесення тілесного ушкодження, однак він не розкаявся у вчиненому.

Так, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. На необхідність встановлення вказаних обставин при оцінці наявності цієї обставини, що пом`якшує покарання, звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року в справі №166/1065/18.

Оскільки, судом встановлено, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, не висловлював жаль щодо вчиненого та осуд своєї поведінки, не просив пробачення у потерпілого. Тобто, будь-яких підстав вважати, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, судом в ході судового розгляду не встановлено.

Таким чином, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, який раніше не судимий; стан його здоров`я, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; вік, наявність тісних соціальних зв`язків, за місцем проживання, характеризується позитивно; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Частиною 1 ст.122 КК України передбачено декілька альтернативних видів покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України, виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є особою пенсійного віку, конкретні обставини справи, положення ст.57, 61 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення ст.75 КК України, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, спосіб життя обвинуваченого, тісні соціальні зв`язки та позитивну характеристику за місцем проживання, конкретні обставини справи, а також інші дані, що характеризують особу винного, думку потерпілого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувався.

Накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 08 червня 2022 року арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: дерев`яну палицю, яку 27 травня 2022 року добровільно видано ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні та витрати за залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні та витрати за залучення експерта відсутні.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 08 червня 2022 року арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: дерев`яну палицю, яку 27 травня 2022 року добровільно видано ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Речовий доказ по справі: дерев`яну палицю, яка перебуває на зберіганні у відділенні №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1