Справа № 756/1019/23
Номер провадження № 1-кп/756/954/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 01.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002632 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

31.10.2022, близько 09:10 год., ОСОБА_4 , за адресою: м. Київ, просп. С. Бандери, 36, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Polo», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по з?їзду з пр-ту С. Бандери, у напрямку вул. Набережно-Рибальської у місті Києві в правій смузі руху, порушуючи пункти 10.1 та 10.3 ПДР України, перестроївся в ліву смугу руху, не переконавшись перед цим, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він перестроївся, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом марки «BMW» моделі «R NINET», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час рухався в лівій смузі руху в попутного напрямку з пасажиром ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла марки «BMW» моделі «R NINET», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження

Указаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, - а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 31.10.2022, приблизно о 9-00 годині, він їхав на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Polo». На дорозі був затор і він вирішив змінити полосу руху та з`їхати в ліву смугу, але відчув удар, вийшов із авто та побачив, що на дорозі вже лежить мотоцикл із водієм та пасажиром. Він одразу викликав швидку допомогу та разом з іншими водіями намагалися надати першу допомогу постраждалим. У вчиненому обвинувачений щиро кається, але через сімейні проблеми не зміг відшкодувати потерпілій завдану шкоду. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Представник потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 просив задовольнити цивільний позов поданий в інтересах потерпілої, стягнувши із обвинуваченого суму моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортним засобом на 1 рік, застосувати ст.75 КК України зі звільненням від його відбуття з іспитовим строком на 1 рік. Також прокурор просив урахувати, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття. Додаткового просив задовольнити цивільний позов.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, і відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення та намір відшкодувати завдану моральну шкоду потерпілій. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування її як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора, уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, що було зазначено прокурором в судовому засіданні під час судових дебатів, хоча і не зазначено в обвинувальному акті. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України. Принаймні, прокурор про наявність таких обставин не посилалась під час судових дебатів, та такі відомості не вказані в обвинувальному акті.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що завдана потерпілій шкода не відшкодована. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, у вчиненому розкаявся, засудив свою протиправну поведінку, має міцні соціальні зв`язки, хоча не офіційно, але працює.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеженням волі строком на 1 рік із позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, зі звільненням від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

У рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 подано цивільну позовну заяву до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, зокрема, шляхом стягнення з ОСОБА_4 100 000 грн 00 коп., яка прийнята до розгляду в кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до ОСОБА_4 позивач посилається на те, що відповідно до статей 23, 1166, 1187 ЦК України їй було завдано діями ОСОБА_4 моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок вчинення злочину та в зв`язку з отриманими травмами, які з часу ДТП і до дня подання позову постійно завдають їй тяжких болів, а розмір шкоди нею оцінено виходячи з сукупності негативних наслідків, які настали для неї, характеру та обсягу душевних страждань, вимушених змін у житті..

Оцінюючи наведене суд виходить з того, що вирішуючи цивільну позовну заяву в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що п.5 передбачено, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що сам обвинувачений в судовому засіданні не заперечував факту спричинення потерпілій моральної шкоди саме через учинення своїх дій - порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений не оспорював суму моральної шкоди, погодився відшкодувати завдану шкоду.

А отже, цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням підлягає задоволенню у повному обсязі.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 042-1704-2022 від 09.01.2023 у сумі 2672 грн 00 коп., на проведення експертизи № 042-1547-2022 від 23.11.2022 у сумі 2672 грн 00 коп. , на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-48693-ІТ від 29.11.2022 у сумі 3020 грн 48 коп., на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-48692-ІТ від 21.11.2022 у сумі 1887 грн 80 коп., на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-55086-ІТ від 03.01.2023 у сумі 3020 грн 48 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові доказі у рамках даного кримінального провадження відчутні.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеженням волі строком на 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 100 (сто) тисяч грн. 00 коп.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 042-1704-2022 від 09.01.2023 у сумі 2672 грн 00 коп.,; на проведення експертизи № 042-1547-2022 від 23.11.2022 у сумі 2672 грн 00 коп. ; на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-48693-ІТ від 29.11.2022 у сумі 3020 грн 48 коп.; на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-48692-ІТ від 21.11.2022 у сумі 1887 грн 80 коп.; на проведення експертизи № СЕ-19/111-22-55086-ІТ від 03.01.2023 у сумі 3020 грн 48 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, представнику потерпілої, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1