УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 707/1348/23

провадження № 51-5207ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, останній раз вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк на 2 роки,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 309 КК.

Зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

За вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 01 травня

2023 рокуОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, та призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 72 КК призначене ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк 6 місяців переведено у більш суворий вид покарання - 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 01 серпня 2023 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Відповідно до обставин, детально викладених у вироку суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 22 листопада 2022 року в невстановлені досудовим розслідуванням період часу та місці незаконно, умисно, незаконно придбав, а саме знайшов, один поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, який в подальшому помістив до пачки з цигарками, яку зберігав в дверній карті автомобіля.

Цього ж дня, перебуваючи на блокпосту розташованому на 56 кілометрі автодороги Р10, Черкаської області, маючи умисел на зберігання психотропної речовини з метою власного вживання, без мети збуту, був зупинений працівниками поліції, яким в ході перевірки у нього документів, повідомив, що має в дверній карті автомобіля заборонені в обігу речі.

Далі у період часу з 18:49 до 19:07 цього ж дня, на блокпосту, в ході огляду місця події, було виявлено та вилучено один поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, який ОСОБА_5 добровільно видав, діставши з пачки цигарок, що знаходилась у дверній карті автомобіля. Вилучена порошкоподібна речовина білого кольору з жовтим відтінком містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін (маса в перерахунку на суху речовину становить 0,284 г).

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції й призначити новий розгляд у місцевому суді. Захисник, виходячи з обставин справи та ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, вважає за можливе виправлення засудженого без ізоляції від суспільства. Вказує, що засуджений на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, не був засуджений вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року, адже вказане судове рішення ще не набрало законної сили, а тому вважає, що вищезазначений вирок слід виконувати самостійно.

Мотиви Суду

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та судові рішення, колегія суддів доходить висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, немає з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та кваліфікація його дій в касаційній скарзі захисника не оскаржуються.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Суд першої інстанції, відповідно до приписів ст. 65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є проступком, дані про його особу, який є раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, тимчасово не працює, суспільно-корисною працею не займається, є неодруженим, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставини вчинення цього кримінального правопорушення та відношення засудженого до скоєного.

Таким чином враховуючи обставини, які за законом мають правове значення місцевий суд дійшов до переконання, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляцій від суспільства і буде сприяти його виправленню та запобіганню вчиненню ним інших злочинів.

Крім того, місцевий суд вказав, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до засудженого статті 69 КК.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевірив доводи, апеляційної скарги захисника, і, не встановив підстав для скасування або зміни вироку місцевого суду та вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи і підстави для ухвалення такого рішення.

На переконання суду касаційної інстанції, узявши до уваги всі обставини, які за законом мають правове значення при призначенні виду та розміру покарання, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування призначеного йому покарання.

Безпідставними є доводи сторони захисту про те, що визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, судами допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на таке.

За змістом ст. 51 КК покарання призначається особі, визнаній винною, за окреме кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців, в межах санкції цієї норми кримінального закону і на підставі ст. 72 цього Кодексу суд перевів призначене покарання у більш суворий вид покарання, а саме у позбавлення волі на строк 6 місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК у період іспитового строку на підставі ст. 75 цього Кодексу, місцевий суд відповідно до приписів ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року.

При цьому суд взяв до уваги, що ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення, одразу після постановлення стосовно нього вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2022 року, за яким його було звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК, тобто фактично вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку.

При цьому суд врахував приписи ч. 3 ст. 78 КК, згідно яких у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, касаційним судом не встановлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого засудженому ОСОБА_5 призначено покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через тяжкість, а тому доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.

Доводи касаційної скарги захисника про безпідставне призначення судом першої інстанції остаточного покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в цій частині, оскільки попередній вирок, не набрав законної сили, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01червня

2020 року у справі №766/39/17 (ЄДРСР №89675588), положення ч. 1 ст. 71 КК застосовуються, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила - це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

З огляду на це, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зауважив і взяв до уваги, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 був засуджений 22 листопада 2022 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 15, ч. 4

ст. 185 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки і одразу після постановлення зазначеного вироку ОСОБА_5 , цього ж дня вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК, тобто після постановлення попереднього вироку, тому призначення місцевим судом остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК є правильним.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , апеляційний суд дотримався вимог статей 370, 419 КПК.

Суд касаційної інстанції звертає увагу, щовиходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, розцінюється, як порушення умов застосування ст. 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і у будь-якому випадку повторне застосування інституту звільнення від відбування покарання з іспитовим строком є неможливим, а остаточне покарання призначається за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК.

Як встановили суди попередніх інстанцій ОСОБА_5 зберігав психотропну речовину, після постановлення попереднього вироку від 22 листопада 2022 року, а тому застосування ст. 71 КК у цьому конкретному випадку є обґрунтованим.

Касаційна скарга захисника не містить інших переконливих аргументів та обставин, які суди попередніх інстанцій необґрунтовано не взяли до уваги або не врахували при визначенні виді і розміру покарання, що дають підстави для зміни або скасування судових рішень.

Підстав вважати, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність з підстав наведених у касаційній скарзі сторони захисту, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3