В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року

м. Харків

справа № 638/5248/23

провадження № 1-кп/638/1251/23

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002024 від 17 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

у с т а н о в и в :

16 грудня 2023 року, в період часу з 06:00 по 12:00 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, направився до кв. АДРЕСА_2 , де, скориставшись ключами, які були ввірені на зберігання його родині потерпілою ОСОБА_5 , відчинив вхідні двері та проник до приміщення вказаної квартири, яка перебуває на праві приватної власності у потерпілої ОСОБА_5 , звідкіля таємно вчинив крадіжку ювелірних виробів, а саме: ланцюжка із золота 583 проби, вагою 1,78 грам, вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 681 М від 28 грудня 2022 року складає 2 403 грн.; ланцюжка із золота 585 проби, вагою 4,35 грам, вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 681 М від 28 грудня 2022 року, складає 6 090 грн.; каблучки із золота 583 проби, вагою 5,79 грам, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 681 М від 28 грудня 2022 року, складає 7 816 гривень 50 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 16 309 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період дії воєнного стану поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-I від 24лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив умисні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, а саме ювелірних виробів, належних потерпілій ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною четвертою статті 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Стосовно призначення покарання був згоден на призначення йому покарання із застосуванням положень статті 75 КК України з іспитовим строком.

Прокурор ОСОБА_3 просила суд призначити ОСОБА_4 покарання за частиною четвертою статті 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки. На підставі частини другої статті 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта стягнути з обвинуваченого на користь держави. Цивільний позов не заявлений. Долю речових доказів просила вирішити у порядку статті 100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про день та час проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, в порядку вимог статті 135 КПК України, що відповідно до вимог статті 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Надала суду заяву, в якій просила розглядати кримінальне провадження за її відсутності. Проти розгляду кримінального провадження в порядку статті 349 КПК України не заперечує. Стосовно призначення покарання ОСОБА_4 покладалась на розсуд суду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є логічними, послідовними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, обставини вчиненого правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють фактичних обставин правопорушення, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, при цьому, що учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважав можливим провести судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням положень частини третьої статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши зібрані у справі докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, у справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із незакінченою вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацевлаштований, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не звертався, раніше не судимий.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, його відношення до вчиненого злочину, розмір завданої матеріальної шкоди. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

За таких обставин, відповідно до загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, враховуючи вимоги, зазначені в абзаці 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , визначаючи достатність покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер, суспільну небезпеку та наслідки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, виходячи із достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та, водночас, на позицію позицію учасників судового провадження, сторони обвинувачення, захисту, потерпілої, які не наполягали на призначенні обвинуваченому реальної міри покарання та вважали за можливе виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а відтак призначення покарання із застосуванням статті 75 КК України, суд доходить висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини четвертої статті 185 КК України, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наявність обставини, яка пом`якшує покарання, дані про особу винного, зважаючи на те, що за приписами статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням до нього положень статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладанням відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі частини другої статті 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Постановою слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 магнітний ключ чорного кольору, ключ металевий, довжиною 12,5 см, ключ, довжиною 6 см, та металевий брелок із написом «AHMAD TEA-London» визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Магнітний ключ чорного кольору, ключ металевий, довжиною 12,5 см, ключ, довжиною 6 см, та металевий брелок із написом «AHMAD TEA» передано під зберігальну розписку законному власнику ОСОБА_7 .

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавленні волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої, пункту 2, 4 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 681М від 28 грудня 2022 року в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн 31 коп.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази:

магнітний ключ чорного кольору, ключ металевий, довжиною 12,5 см, ключ, довжиною 6 см, та металевий брелок із написом «AHMAD TEA-London» - після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю (власнику) - ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1