Справа № 487/2310/22
Провадження № 1-кс/487/1897/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001166 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на бездіяльність слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся 23.06.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва в інтересах ОСОБА_3 із скаргою у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001166 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на бездіяльність слідчого слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 08.08.2022 року до МРУП ГУНП в Миколаївській області звернулася ОСОБА_3 з заявою про таємне викрадення в неї грошових коштів у розмірі 22 000 доларів США та 1500 Євро. За вказаним фактом 08.08.2022 року до ЄРДР внесено відомості у кримінальному провадженні №0001166. 09.08.2022 року в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 за місцем тимчасового проживання сина ОСОБА_3 ОСОБА_6 , виявлено та вилучено 20 000 доларів США, які належать потерпілій. 10.08.2022 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва на вилучені в ході обшуку грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, які належать потерпілій ОСОБА_3 , накладено арешт. 20.06.2023 року ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва скасовано арешт, накладений на вказане майно. Однак слідчий МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , всупереч п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, навмисно не виконує ухвалу суду та безпідставно не повертає потерпілій ОСОБА_3 належні їй грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Надано матеріали кримінального провадження №0001166.

Дослідивши матеріали за клопотанням, матеріали кримінального провадження №0001166, слідчий суддя приходить до наступного.

Перевіркою матеріалів встановлено, що 08.08.2022 до Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області з заявою звернулась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій просила вжити заходи до невстановленої особи, яка в період часу з 09 годин 00 хвилин по 13 годин 30 хвилин 08.08.2022 здійснила крадіжку грошових коштів у розмірі 1500,00 Євро та 22000,00 доларів США, за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаним фактом слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області внесені відомості до ЄРДР за № 0001166 від 08.08.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

09.08.2022 року під час обшуку (огляду) у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , проведеного за участі сина потерпілої ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет в середині якого знаходяться грошові кошти купюрами по 100 доларів США в кількості 200 шт., на загальну суму 20000,00 доларів США, які поміщено до спеціального експертного пакету ВУМ1005081.

Постановою від 09.08.2022 року старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області вказане вище майно, вилучене в ході обшуку, було визнано речовими доказами у справі.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.08.2022 року (справа №487/2310/22, провадження №1-кс/487/1851/22) було накладено арешт на майно, а саме: поліетиленовий пакет всередині якого знаходяться грошові кошти купюрами по 100 доларів США в кількості 200 шт. на загальну суму 20000,00 доларів США, які поміщено до спеціального експертного пакету ВУМ1005081.

11.08.2022 року ОСОБА_3 було подано до МРУН ГУНП в Миколаївській області заяву (аркуш к.п. 66), відповідно до якої вона просила не проводити ніякої подальшої перевірки з приводу раніше поданої нею заяви за фактом крадіжки, так як дане питання вирішено по суті (зареєстровано за №З-04 від 11.08.2022 року).

В ході допиту 06.10.2022 року в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що мати приблизно у 2021 році надала йому дозвіл на використання належних їй грошових коштів для придбання автомобіля іноземного виробництва (аркуші к.п. 200-202).

В подальшому, в ході одночасного допиту 06.10.2022 року потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6 потерпіла підтвердила, що надала у 2021 році своєму синові ОСОБА_6 дозвіл на використання всіх наявних в неї грошових коштів на купівлю легкового автомобілю (аркуші к.п. 203-204).

За змістом ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.06.2023 року, з урахування наданої до суду прокурором ОСОБА_7 заяви, було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.08.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001166 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, на майно, а саме: поліетиленовий пакет всередині якого знаходяться грошові кошти купюрами по 100 доларів США в кількості 200 шт. на загальну суму 20000,00 доларів США, які поміщено до спеціального експертного пакету ВУМ1005081.

Постановою заступника начальника слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 22.062023 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про повернення потерпілій ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, арешт яких скасовано. Відмова слідчого мотивована тим, що в ухвалі слідчого судді про скасування арешту майна не визначено особу, якій необхідно повернути вилучені 09.08.2022 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , яка знаходилась у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у сумі 20 000 доларів США.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно із ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч.2 ст.167 КПК України).

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Нормами ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених для тимчасового доступу до речей і документів та накладення арешту на майно.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.

В свою чергу, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України визначено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Саме про таке застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, зазначено в постанові Верховного Суду від 08.06.2023 року у справі №494/1436/21 (провадження №51-58км23)

Особою, в присутності якої в ході обшуку було вилучено грошові кошти, ОСОБА_6 04.07.2023 року подано до Заводського районного суду міста Миколаєва заяву, в якій він просив повернути його матері, яка є потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001166 від 08.08.2022 року, а саме ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, які були вилучені 09.08.2022 року в ході проведення обшуку за місцем тимчасового проживання, а саме: у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки вказані грошові кошти належать саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, враховуючи що грошові кошти підлягають поверненню власнику, подана скарга підлягає задоволенню. Визнання бездіяльності слідчого протиправною, про що зазначено у скарзі, за наслідками розгляду скарги нормами ст. 307 КПК України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , а за його відсутності іншу уповноважену службову особу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, повернути потерпілій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучені в ході обшуку 09.08.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 08.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001166, грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1