Номер провадження: 11-сс/813/845/23
Справа № 522/5880/23 1-кс/522/1929/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року про відмову в задоволенні її скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 17.03.2023 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, в порядку ст. 303 КПК України, звернулась зі скаргою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , в якій просить визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, відповідальних за внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданою 17.03.2023 року, та зобов`язати уповноважену службову особу Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері внести, у відповідності до положень ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.03.2023 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 КК України, ст. 366 КК України, ст. 364 КК України та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що незважаючи на те, що подана ОСОБА_7 до прокуратури заява названа нею як заява про вчинення кримінального правопорушення та містить вимогу про реєстрацію злочину, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин, а тому прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити її скаргу, зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР за заявою від 17.03.2023 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органами досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК. Тобто, апелянт зазначає, що норми КПК не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов?язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження;

- заява про вчинення кримінального правопорушення від 17.03.2023 року містила всі необхідні відомості та конкретні, відомі обставини об?єктивної сторони правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулося, де коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння, та правову кваліфікацію), тобто наведені достатні обставини для внесення в ЄРДР. Викладені в заяві відомості мають бути перевірені вже в рамках розпочатого досудового розслідування, оскільки поняття «ознаки кримінального правопорушення» не тотожне поняттю «склад злочину», а тому відмова у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою особи з посиланням на відсутність ознак складу злочину є неприпустимою.

- слідчий суддя, постановляючи ухвалу, не врахував обставин, які мали значення для ухвалення законного і обґрунтованого, справедливого судового рішення з огляду на чіткий обов?язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання, тобто допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п. 3. ч. 1 ст. 409 КПК є підставою для скасування такого рішення судом апеляційної інстанції.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, від представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд провадження за її відсутності.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що вона вищенаведеним нормам кримінального процесуального закону відповідає в повному обсязі з огляду на наступне.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 року положення ч. 3 вищевказаної ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, було визнано таким, що не відповідає Конституції України, тобто неконституційним.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 до слідчого судді суду 1-ої інстанції 27.03.2023 року (а.с. 1-4) вбачається, що вона оскаржує бездіяльність уповноважених осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, відповідальних за внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданою 17.03.2023 року, та зобов`язати уповноважену службову особу Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері внести, у відповідності до положень ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.03.2023 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 КК України, ст. 366 КК України, ст. 364 КК України та розпочати досудове розслідування.

Колегія суддів наголошує на тому, що завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Так, заявник ОСОБА_7 в поданій заяві (а.с. 8-9) вказувала на незаконність дій працівників Одеського РТЦК щодо незаконного позбавлення волі та утримання її чоловіка в РТЦК, на підставі чого просила внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146, 364, 366 КК України, та здійснити перевірку викладених у заяві фактів.

Натомість, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що в заяві не зазначено об`єктивних даних про вчинення злочину та його обставини, які б свідчили про необхідність внесення відомостей за вказаним фактом до ЄРДР за ознаками вчинення злочину. Зокрема, не зазначені дані щодо фактичного існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_7 до прокуратури заява названа нею як заява про вчинення кримінального правопорушення та містить вимогу про реєстрацію злочину, за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення за викладених заявником обставин, на підставі чого, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

Окрім того, зазначені апеляційним судом обставини щодо відсутності підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_7 , що не містить будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення підтверджується також судовою практикою, зокрема, в п.п. 35-36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18) Верховний Суд дійшов висновку про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за її заявою про вчинення співробітниками Одеського РТЦК, оскільки заява не містить викладу конкретних обставин, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_7 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись вимогами ст.ст. 24, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.04.2023 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 бездіяльність уповноважених службових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.03.2023 року про вчинення кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4