УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року

м. Київ

справа № 569/3248/23

провадження № 51-3999ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Рівненського апеляційного суду від 25 травня 2023 року про повернення його апеляційної скарги, яку постановлено в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть питання

Як слідує з матеріалів за скаргою, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства.

Постановлено застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 захід безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, у виді переведення на нове місце служби до будь-якої військової частини з підпорядкуванням Регіональному управлінню Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних Сил України ( АДРЕСА_3 ).

Також цією ухвалою доручено командуванню Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ), що підпорядковується Регіональному управлінню Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України (АДРЕСА_5), а також ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_6) виконання ухвали щодо здійснення заходів безпеки, а контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора, який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Крім того, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Питання про застосування заходів забезпечення безпеки цим вироком не вирішувалось.

Не погодившись з вищевказаними судовими рішеннями ОСОБА_4 подав на них апеляційну скаргу.

Суддя Рівненського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), повернув ОСОБА_4 апеляційну скаргу, оскільки він не є особою, що зазначена в ст. 393 КПК України у якості суб`єкта оскарження вищевказаного вироку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на положення п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України відповідно до яких вважає, що має право на оскарження вищевказаних рішень, просить скасувати вищезазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК України питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок або ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст. 393 КПК України. Пунктом 10 цієї норми передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з оскаржуваного судового рішення, апеляційну скаргу подав ОСОБА_4 , який не є особою, що зазначена в ст. 393 КПК України у якості суб`єкта оскарження.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Як слідує з інформації за скаргою, ОСОБА_4 , який є командиром військової частини НОМЕР_1 , подав апеляційну скаргу на ухвалу суду про застосування заходу безпеки особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві, тобто на судове рішення, апеляційне оскарження якого нормами КПК України не передбачено.

Верховний Суд звертає увагу, що заперечення проти такої ухвали, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України,можуть бути включені до апеляційної скарги. Однак такі заперечення не дорівнюють оскарженню ухвали в апеляційному порядку - вони лише враховуються при перегляді іншого рішення, яке підлягає оскарженню. За таких обставин ОСОБА_4 повинен був обґрунтувати, як його інтересів стосується не ухвала про застосування заходів забезпечення безпеки, а саме вирок. Проте, ні касаційна скарга, ні долучена копія апеляційної скарги, такого обґрунтування не містять, навпаки він по суті обґрунтовував, що він має права оскарження ухвали про застосування заходів забезпечення безпеки, а не вироку.

Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що скаржник не є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на вирок місцевого суду від 20 квітня 2023 року, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, правомірно повернув ОСОБА_4 апеляційну скаргу.

Водночас заходи забезпечення безпеки можуть бути скасовані в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» від 23 грудня 1993 року № 3782-XII.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається,що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Рівненського апеляційного суду від 25 травня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3