Ухвала

Іменем України

28 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 758/10480/22

провадження № 51-5081 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року про повернення апеляційної скарги.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року

ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі

ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 повернуто апелянту на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, як особі, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказані судові рішення через допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього провадження у суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду

в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначену норму, обов`язковою умовою, яка визначає, чи може судове рішення бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, є його перегляд апеляційним судом.

Як убачається з наявних у Верховного Суду даних, зазначена ухвала Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року відносно ОСОБА_5

в апеляційному порядку по суті не переглядалася, а ухвалою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто апелянту на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Таким чином, з огляду на зміст наведених положень процесуального закону, вказана ухвала місцевого суду щодо ОСОБА_5 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, що залишилось поза увагою ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Що стосується доводів касатора в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року про повернення апеляційної скарги, то хоча зазначене рішення і може бути оскаржене в касаційному порядку, проте суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Згідно з ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом і неправомірне повернення його апеляційної скарги є неприйнятними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право

на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином

чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.

В свою чергу статтею 393 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному

чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження; і при цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 393 КПК України, за умови,

що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України.

При вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції

до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року

ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі

ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

Як видно з ухвали Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, суддя, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 , встановив, що її подано всупереч положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки, ОСОБА_4 не є особою,

що зазначена в ст. 393 КПК України у якості суб`єкта оскарження вказаного судового рішення суду першої інстанції.

Своє рішення суддя обґрунтував тим, що в матеріалах кримінального провадження міститься ухвала Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року,

якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зокрема, заслуговує на увагу позиція, викладена у вказаній ухвалі місцевого суду

від 19 квітня 2023 року, з огляду на яку ч. 1 ст. 286 КК України передбачена відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Зі змісту ст. 286 КК України вбачається, що основним безпосереднім об`єктом злочину

є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до цієї статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом

- життя і здоров`я особи.

Склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, має місце лише тоді, коли шкоду завдано саме потерпілому (тілесне ушкодження середньої тяжкості) і про жодну іншу шкоду в диспозиції цієї частини статті не йдеться.

Отже, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків - фізичної шкоди у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження, що безпосередньо пов`язано з фізичною особою, а тому при скоєнні такого роду кримінального правопорушення в якості потерпілого виступає саме

та особа, якій заподіяно відповідну шкоду. Інші особи, яким внаслідок скоєння такого роду злочину не було спричинено такого ушкодження, однак які зазнали іншої шкоди, не можуть бути визнані потерпілими у кримінальному провадженні, а завдана їм шкода відшкодовується у порядку, що встановлений законом (зокрема, в цивільно-правовому).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

За таких обставин, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Ухвала Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року не підлягає оскарженню у касаційному порядку, а з доданої копії ухвали Київського апеляційного суду

від 30 травня 2023 року підстав для задоволення касаційної скарги заявника

не вбачається, тому, зважаючи на положення пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня

2023 року, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим,

а кримінальне провадження щодо нього закрито, та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3