ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2117/23 Номер провадження 11-кп/814/2333/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2023 року за №0000077, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнобай Черкаської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз

31 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ за ч.2 ст.121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.190 КК України - на 2 роки обмеження волі;

ч.2 ст.190 КК України - на 3 роки позбавлення волі;

ч.1 ст.301 КК України - на 2 роки обмеження волі;

ч.3 ст.301 КК України - на 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 6 років позбавлення волі, строк якого ухвалено обчислювати з 22 червня 2023 року.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.

Застосовано спеціальну конфіскацію до належного ОСОБА_8 мобільного телефону "SAMSUNG Galaxy A03s".

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

31 грудня 2022 року ОСОБА_8 за власним місцем проживання по АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону «Samsung Galaxy A03s» в мережі Інтернет у додатку «FACEBOOK» створив сторінку під іменем « ОСОБА_9 », завантажив випадково знайдену в мережі фотографію незнайомої йому раніше дівчини й додав у друзі раніше незнайомих йому ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Під час спілкування в месенджері соціальної мережі «FACEBOOK» з облікового запису на ім`я « ОСОБА_9 » ОСОБА_8 , зловживаючи довірою й використовуючи психологічний стан ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , імітуючи скрутне майнове становища, під приводом отримання допомоги малозабезпеченій вдові чоловіка, загиблого під час обстрілу в м. Маріуполь, яка має на утриманні сина шести років, отримав на власну банківську картку Monobank № НОМЕР_1 переведені 31 грудня 2022 року ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 3 900 гривень. Далі ОСОБА_8 , діючи повторно, аналогічним чином, отримав на вказану вище банківську картку від ОСОБА_10 грошові кошти:

04 січня 2023 року в сумі 10 600 гривень;

05 січня 2023 року в сумі 4 000 гривень;

07 січня 2023 року в сумі 4 000, 3 500 та 1 500 гривень;

08 січня 2023 року в сумі 5 000 гривень;

20 січня 2023 року в сумі 1 000 гривень;

24 січня 2023 року - в сумі 1 000 гривень;

25 січня 2023 року в сумі 1 000 гривень, чим заподіяв ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 35 500 гривень, а також переведені ОСОБА_11 грошові кошти:

03 листопада 2022 року - в сумі 4 000 гривень;

04 листопада 2022 року - в сумі 36 500 й 7000 гривень;

05 листопада 2022 року - в сумі 2 000 гривень;

13 листопада 2022 року - в сумі 8500 гривень;

14 листопада 2022 року в сумі 500 гривень;

20 листопада 2022 року в сумі 2 400 гривень;

21 листопада 2022 року в сумі 3 000 та 14 100 гривень;

22 листопада 2022 року в сумі 10 000 й 5 000 гривень;

23 листопада 2022 року в сумі 2 000 гривень;

26 листопада 2022 року в сумі 1 300 гривень;

07 грудня 2022 року в сумі 800 гривень;

18 грудня 2022 року в сумі 1 000 гривень;

30 грудня 2022 року в сумі 1 000 гривень;

17 січня 2023 року в сумі 8 000 гривень;

25 січня 2023 року - в сумі 7000 гривень;

26 січня 2023 року - в сумі 12 000 гривень;

28 січня 2023 року - в сумі 18 000 та 8000 гривень;

30 січня 2023 року - в сумі 500 гривень;

21 лютого 2023 року в сумі 29 999 гривень;

22 лютого 2023 року в сумі 12 000 гривень;

11 березня 2023 року - в сумі 7 000 гривень, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 201 599 гривень.

Окрім того, 11 лютого 2023 року ОСОБА_8 , використовуючи згаданий вище мобільний телефон, з межері Інтернет з метою наживи зберіг до галереї телефону зображення порнографічного характеру з назвою файлу « НОМЕР_2 » та розповсюдив його в месенджері соціальної мережі «FACEBOOK» ОСОБА_10 .

Затим ОСОБА_8 , діючи повторно, в аналогічний спосіб, зберіг до галереї телефону й розповсюдив ОСОБА_10 зображення порнографічного характеру з назвою файлів:

17 лютого 2023 року - «received_89979», «received_67077», «received_14896»;

04 березня 2023 року - «received_40403».

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, просить змінити вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2023 року і пом`якшити призначене йому покарання. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд при призначенні покарання не врахував те, що він: повністю визнав вину, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень у ході досудового розслідування та судового розгляду, позитивно характеризується й потерпілі не мають до нього претензій; здійснював свій захист самостійно, розраховуючи на звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтвердив те, що він є винуватим у вчиненні інкримінованих кримільнальних правопорушень та просив пом`якшити йому покарання, позицію захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за: за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою; ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою повторно; ч.1 ст.301 КК України - зберігання та розповсюдження зображень порнографічного характеру; ч.3 ст.301 КК України - зберігання та розповсюдження зображень порнографічного характеру повторно, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи ОСОБА_8 , які зводяться до здійснення ним захисту самостійно без залучення захисника з огляду на очікування призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, є необґрунтованими.

Так, у підготовчому судовому засіданні місцевого суду головуючим суддею було роз`яснено обвинуваченому право мати захисника й ОСОБА_8 підтвердив те, що не потребує залучення йому захисника та він буде здійснювати захист самостійно, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в першій судовій інстанції (03:35-03:44 хвилини аудіо-, відеозапису засідання від 30 травня 2023 року). У подальшому в ході судового провадження обвинувачений також не заявляв клопотання про призначення йому захисника, не зазначав щодо бажання й необхідності отримання ним правової допомоги адвоката, в той час як участь захисника в даному кримінальному провадженні відповідно до положень ст.52 КПК України не є обов`язковою та вирішальним у питанні здійсненні захисту було волевиявлення самого ОСОБА_8 . Разом з цим, обвинувачений, якому було належним чином роз`яснено право мати захисника, не вважав за необхідне скористатись цим правом.

Натомість, суб`єктивні уявлення ОСОБА_8 щодо майбутнього результату розгляду справи та, як наслідок, незгода з ухваленим місцевим судом остаточним рішенням, не вказують на порушення вимог закону в даному провадженні.

Також позбавлені підстав твердження обвинуваченого з приводу пом`якшення йому покарання.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином (ч.3 ст.301 КК України), нетяжкими злочинами (ч.2 ст.190, ч.1 ст.301 КК України), кримінальним проступком (ч.1 ст.190 КК України), особу ОСОБА_8 , який неодноразово судимий (4 рази, зокрема за тяжкі корисливі злочини), однак через декілька місяців після відбуття покарання знову вчинив нові кримінальні правопорушення (а.п.140-146), не працює, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.137), дані досудової доповіді, в яких установлено високий ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення, дуже високий ризик небезпеки для суспільства й неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства (а.п.75-78), наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та відсутність обставин, що його обтяжують.

При цьому, високий ступінь суспільної небезпеки злочинної діяльності ОСОБА_8 обумовлений тим, що він після відбуття тривалих строків покарань у місцях позбавлення волі повторно вчинив 34 епізоди кримінальних правопорушень, вперто не бажаючи ставати на шлях виправлення. Обвинувачений здійснив посягання на майно потерпілих, використавши обставини надскладного для суспільства часу, тяжких обставин та умов, у яких опинилося суспільство, коли люди згуртувались, використовуючи, в тому числі власні матеріальні ресурси, для надання відсічі ворогу й виживання, в результаті чого заподіяв потерпілим особам велику майнову шкоду на загальну суму 237 099 гривень, дані про відшкодування якої в матеріалах провадження відсутні. Також систематичне розповсюдження апелянтом порнографічних предметів з метою наживи є доволі серйозною формою порушення принципів статевої моралі й незаконним засобом нетрудового збагачення.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Думки ж потерпілих, які в питанні обрання обвинуваченому заходу примусу поклались на розсуд суду, не є мотивованою й належною підставою для пом`якшення ОСОБА_8 покарання, та, окрім того, не слугують вирішальним фактором при застосуванні судом положень ст.ст.50, 65 КК України, оскільки підлягають врахуванню з іншими обставинами в їх сукупності й не мають над ними пріоритету (а.п.81-82).

Інші обставини (щире каяття та активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінальних правопорушень, що включають у себе повне визнання вини, його позитивна характеристика за місцем реєстрації) належним чином враховані місцевим судом у ході обрання ОСОБА_8 заходу примусу, зокрема і, як обставини, що пом`якшують покарання, через це відсутні підстави для їх повторного врахування.

Таким чином, призначене обвинуваченому покарання в межах санкцій норм КК України, за якими його засуджено, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - у той же строк з дня вручення йому її копії.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4