Справа № 626/1904/23
Провадження № 1-кп/626/340/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої -судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград матеріали кримінального провадження № 0000415 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області, громадянина України, має загальну середню освіту, неодруженого, пенсіонера, що проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого Красноградським районним судом Харківської області: 18.07.2000 за ст.17,94, 222 КК України до 7 років позбавлення волі; апеляційним судом Полтавської області 11.08.2010 за ч.1 ст.263, ч.3 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України,-

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області, громадянина України, має базову загальну середню освіту, не працює, що проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 26 квітня 2023 року в період часу з 18-ї години до 23-ї години 19 хвилин, перебували на території земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0058, розташованої в с.Піщанка Красноградського району Харківської області. Діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", за попередньою змовою між собою та керуючись прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, по корисливим мотивам, шляхом вільного доступу, впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, виявили та викрали кукурудзу в качанах вагою 314,51 кг. вартістю 1383,84 грн., що належала ОСОБА_7 . Після чого намагалисяя покинути територію поля, але були викриті працівниками поліції та ними затримані. Кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинувачених. Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили збитки на 1383,84 грн. Цивільний позов не заявлено.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України визнали повністю. Обвинувачені підтвердили факти викладені в обвинувальному акті. Просили суворо їх не карати, врахувати, що вони щиро розкаялися у скоєному.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 умисно, таємно, із корисливих спонукань в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, скоїли незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , ці дії необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.4ст.185 КК України.

Під час судового розгляду було детально проаналізовано поведінку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після затримання працівниками поліції, наслідки суспільно-небезпечного діяння, особу обвинувачених, їх спосіб життя, ймовірність вчинення ними нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України є тяжким.

Враховуються дані про особу обвинувачених, зокрема те, що вони на диспансерному обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебувають, характеризуються посередньо. Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою похилого віку та пенсіонером. обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ними злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинувачених до скоєного.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачені розкаялися у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Так, під час судового розгляду обвинувачені надали в судовому засіданні визнавальні покази та засудили свою протиправну поведінку. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано їх дії.

Також, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що їх виправлення можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, які передані на зберіганнія, вважати повернутими власникам, скасувавши арешт майна згідно ухвали слідчого судді Красноградського районного суду від 27.04.2023.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя