Провадження № 1-кп/554/644/2023
В И Р О К

Іменем України

15 травня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002150 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

04 жовтня 2022 року, приблизно о 14 год 40 хв, у світлу пору доби, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київське Шосе в м. Полтава з боку вул. Михайла Грушевського у напрямку вул. Алмазної в межах лівої смуги для руху, при наявності двох смуг для руху у кожному напрямку, їхав позаду автомобіля OPEL VECTRA темного кольору (ідентифікаційні ознаки транспортного засобу органами досудового розслідування не встановлені), який рухався в межах правої смуги для руху в попутному напрямку та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаціно-вказівними знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Розділу 34 ПДР, що неподалік центрального входу до Торгівельного Комплексу «АВТОЦЕНТР» в м. Полтава, вул. Київське Шосе, 44.

При наближенні до вказаного нерегульованого пішохідного переходу автомобіль OPEL VECTRA темного кольору почав зменшувати швидкість та безпосередньо перед розміткою 1.14.2 «Зебра» зупинився, аби дати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , в той час як обвинувачений ОСОБА_4 , в порушення вимог п. п. 18.1 і 18.4 ПДР, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну та не зменшуючи швидкість свого руху та не зупиняючись, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітки зліва: закритого перелому 6-го ребра зліва по задній підкрильцевій лінії з підшкірною гематомою грудної клітки зліва; забою, підшкірної гематоми лівого плеча та забою, гематоми м`яких тканин і саден шкіри лобно-тім`яної ділянки зліва, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 18.1 ПДР, відповідно до якого «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та п. 18.4 ПДР, згідно з яким «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вказаних вимог ПДР водієм ОСОБА_4 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної події водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, шляхом виконання вимог п. п. 18.1 і 18.4 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Кваліфікація дій обвинувачених судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося. Наголосив, що він неодноразово намагався відшкодувати будь-які збитки, якщо такі мають місце внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, але потерпілий категорично відмовився приймати будь-яку допомогу, зазначивши, що претензій до обвинуваченого він не має. Ствердив, що готовий в будь-яку мить відшкодувати потерпілому матеріальну або моральну шкоду, якщо він про це заявить. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки це є єдиним джерелом його заробітку та забезпечення свого існування.

Оскільки обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, намагання усунути заподіяну шкоду, а також надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є таким, що не має судимості, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і щиро розкаявся в цьому, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, яке суд розцінює як дійове каяття, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, що його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При цьому, суд з урахуванням викладеного, характеристики особи обвинуваченого та обставин вчинення кримінального правопорушення, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому приходить до висновку про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Виходячи з цього ж, суд, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, керуючись положеннями ч. 2 ст. 69 КК України, вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для обрання такого до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 1510,24 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2022 року, - підлягає скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді обмеження волі на два роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, застосувавши при цьому до призначення додаткового покарання положення ч. 2 ст. 69 КК України.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, визнаний такими відповідно до постанови слідчого від 04 жовтня 2022 року: автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - повернути за належністю.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2022 року на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , - скасувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 1510,24 грн процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1