Справа № 333/4846/23
Провадження №1-кс/333/1899/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000815 від 22.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2023 року слідчий звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 22.05.2023 до ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернувся ОСОБА_5 , про те, що 12.05.2023 знаходячись по вул. Північнокільцева буд.10-А м. Запоріжжя, невідомі особи, шахрайським шляхом, під приводом надання допомоги товаришу, шляхом переказу грошових коштів на карту АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 , заволоділи його грошовими коштами у сумі 6000 грн. Сума збитку становить 6000 грн.

Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що 12.05.2023 приблизно о 22:00, коли він перебував у ТЦ «Варус», розташованому за адресою: вул. Північнокільцева, 10А у м. Запоріжжі в цей час йому на його абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував знайомий на ім`я ОСОБА_6 з абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 . З ОСОБА_7 проходив разом службу у добровольчому батальйоні. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , про те, що потрапив у госпіталь (в який не сказав) з пораненням спини, після чого в телефонній розмові ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_5 у борг грошові кошти на суму 4000 гривень. ОСОБА_5 погодився та перерахував з банківської картки № НОМЕР_4 , яка прив`язана до розрахункового рахунку № НОМЕР_5 ПАТ КБ «Приват банк» імітованої на його ім`я грошові кошти на суму 4000 гривень на номер банківської картки ПАТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , який надіслав ОСОБА_6 у меседжері «Viber». Після чого в цей же день ОСОБА_6 написав у «Viber» ОСОБА_5 та попрохав у борг ще 2000 гривень, які потерпілий також перерахував на раніше вказаний номер банківської картки ОСОБА_6 .

14.05.2023 року ОСОБА_5 вирішив зателефонувати товаришу ОСОБА_6 та поцікавитись його здоров`ям. Коли подзвонив на номер мобільного телефону ОСОБА_6 НОМЕР_3 , то коли відповів на дзвінок останній, повідомив ОСОБА_5 про те, що у нього викрали його мобільний телефон невідомий та після цього став телефонувати його друзям та рідним та просити грошові кошти у борг.

Також ОСОБА_5 долучив до свого допиту виписку по картковому рахунку № НОМЕР_5 до якого прив`язана банківська картка № НОМЕР_4 «Приват банк», щодо переказу грошових коштів з його банківської кредитної картки «Приват Банк» на номер банківської картки № НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 6000 гривень за 12.05.2023 та скриншот з вказанням зазначеної картки у мобільному додатку «Вайбер».

На виконання доручення слідчого № 611 від 23.05.2023 було встановлено та допитано в якості свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_9 , 1991 року народження.

Також пояснила, що на початку травня 2023 року точну тату та час не пам`ятає на зупинці громадського транспорту «Південний ринок» у м. Запоріжжі до неї підійшов раніше невідомий чоловік, запитав у неї чи вона дружина ОСОБА_9 , вона підтвердила, що так, тоді вказаний чоловік дав їй банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_1 , яку попросив передати ОСОБА_10 . Цього ж дня ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 вказану банківську картку. Що це була за банківська картка, ОСОБА_8 не відомо, ОСОБА_12 їй нічого не розповідав з даного приводу, а остання у нього про картку нічого не розпитувала.

Зі слів ОСОБА_8 після того, як ОСОБА_13 десь в середні травня затримала поліція, то прийшли до неї до дому та запитали чи була (є) у її співмешканця банківська картка «Приватбанку», вона переглянула речі ОСОБА_12 та знайшла серед них банківську картку «Приват банку» № НОМЕР_1 , яку раніше через неї передав невідомий чоловік ОСОБА_12 та видала її поліції.

15.06.2023 року банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_1 оглянуто, після чого в ході огляду вилучено та визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, вище зазначені об`єкти, які було оглянуто, є речовими доказами, тобто матеріальні об`єкти, які були предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У судове засідання слідчий не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, клопотання підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У клопотанні слідчого зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна, обґрунтування необхідності його здійснення, конкретизовано майно, що належить арештувати. До матеріалів клопотання долучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні. Таким чином, клопотання відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України. Крім того, клопотання до суду направлено поштою 26.04.2023 року, тому слідчий своєчасно, відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України, звернувся до слідчого судді.

Встановлено, що 22.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про скоєння кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 190 КК України (кримінальне провадження №0000815).

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є" тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вищезазначені обставини, надані до клопотання докази, досліджені в їх сукупності, а також на те, що слідчим під час розгляду клопотання доведено необхідність накладення арешту на речі, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №4 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000815 від 22.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт до прийняття рішення по даному кримінальному провадженню на майно, яке було вилучено 15.06.2023 року під час огляду предмету у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя ОСОБА_1