11.05.2023 Справа № 756/3944/23
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3944/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000007 від 02.01.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганськ, зареєстрованого у цьому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , такого, що має неповну середню освіту, офіційно непрацюючого, раніше неодноразово судимого:

- вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 22.10.1998 за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією належного йому майна з відстроченням виконання вироку на строк 1 рік 6 місяців на підставі ст. 461 КК України зі сплатою штрафу у сумі 680 грн;

- вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 17.12.2001 за ч. 2 ст. 187, ст. 198, ст. 42, ст. 43 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 06.10.2005 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк призначеного покарання 1 рік 10 місяців 23 дні;

- вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 13.12.2007 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 04.10.2010 звільненого по відбуттю покарання;

- вироком Жовтневого районного суду м. Луганська від 12.12.2011 за ч. 2 ст. 186, ст. 395, ст. 69, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. 08.02.2013 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк призначеного покарання 6 місяців 28 дні;

- вироком Центрального-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки (справа №216/6719/15к);

- вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2016 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 10 днів (справа №211/6812/15-к). 26.02.2019 звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч . 1 ст. 115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Судом установлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин за наступних обставин.

01.01.2023 приблизно о 19:45 ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 , з якою підтримував особисті стосунки, та ОСОБА_5 перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де приблизно о 20:10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, того ж дня приблизно о 20:40 ОСОБА_3 , перебуваючи у коридорі вищевказаної квартири, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні їх наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, тримаючи у праві руці ніж, та, дочекавшись, коли ОСОБА_5 до нього наблизиться, завдав указаним ножем два удари ОСОБА_5 в область грудної клітки зліва, де знаходяться життєво важливі органи. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій вищевказаний умисел, ОСОБА_3 , тримаючи ніж у правій руці, завдав один удар ножем в область тулуба ОСОБА_5 , але останній встиг виставити ліву руку і удар прийшовся в ліве передпліччя ОСОБА_5 . У цей момент ОСОБА_5 , намагаючись уникнути подальших ударів ножем від ОСОБА_3 , вступив з ним у боротьбу, внаслідок чого вони обидва опинилися на підлозі в коридорі вищевказаної квартири. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій вищевказаний умисел, тримаючи ніж у правій руці, цим же ножем завдав один удар у живіт ОСОБА_5 та ще один удар - в область лівої ключиці останнього, де знаходяться життєво важливі органи. Після цього, ОСОБА_3 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення свого умислу на вбивство до кінця, пішов спати у свою кімнату, а ОСОБА_5 , дійшовши до своєї кімнати та перебуваючи у ній, через короткий проміжок часу з особистого телефону зателефонував ОСОБА_8 , котра 01.01.2023 приблизно о 22:07 викликала на місце події швидку медичну допомогу та ОСОБА_5 було госпіталізовано до реанімаційного відділення КНП «Київської медичної клінічної лікарні швидкої медичної допомоги», чим було врятовано його життя.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді:

а) два проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) в ділянці лівої ключиці, від якої йде рановий канал, що проникає в плевральну порожнину; - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) на рівні 7-го ребра зліва, проникає у плевральну порожнину, що супроводжувалося явищами гемотораксу (наявність у плевральній порожнині 1 000 мл крові та повітря), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя;

б) проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки та шлунка, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) в епігастрії, від якої йде рановий канал направлений спереду-назад, який проникає в черевну порожнину з ушкодженням поранення лівої долі печінки (поранення 3,9х2,5 см) та передньої стінки шлунка (поранення 1,0х0,3 см), що супроводжувалося явищами гемоперитонеуму (наявність у черевній порожнині до 500 мл крові та згортків), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя;

в) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) на передній поверхні грудної клітини на рівні 3-го ребра, від якої йде рановий канал, який не проникає в плевральну порожнину, дно - підшкірно-жирова клітковина, що відноситься до легкого тілесного ушкодження за критерієм розладу здоров`я, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 діб, але не менше ніж 21 добу;

г) колото-різана рана лівого передпліччя, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) в верхній третині лівого передпліччя закінчується у м`язах, що відноситься до легкого тілесного ушкодження за критерієм розладу здоров`я, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 діб, але не менше ніж 21 добу.

Характер та відома морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові обставини, дозволяють стверджувати про те, що вищевказані поранення утворилися внаслідок п`ятикратної ударної дії предмету/предметів, яким/якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт ножа/ножів).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , не оспорюючи обставини, встановлені під час досудового розслідування, свою винуватість у вчиненому визнав повністю та показав, що протягом 31.12.2022-01.01.2023 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували у квартирі АДРЕСА_3 , вживали алкогольні напої, а саме горілку та коньяк. 01.01.2023 у вечірній час доби він відволікся у свою кімнату та, коли вийшов на кухню, побачив, що ОСОБА_5 долонею руки вдарив ОСОБА_7 в лице, з якою він ( ОСОБА_3 ) спільно проживав, що його сильно розлютило, у зв`язку з цим він взяв в праву руку ніж, який знаходився у його кімнаті, та неодноразово завдав ударів ОСОБА_5 в різні частини тіла. При цьому підтвердив, що спочатку він двічі вдарив ножем в область грудної клітини зліва потерпілого, потім завдав один удар ножем в область тулуба, однак ОСОБА_5 виставив руку і удар прийшовся по ній, після цього ОСОБА_5 став захищатись, почалася бійка, в ході якої вони опинилися на підлозі, де ОСОБА_5 , намагаючись захистити себе від його ударів, притиснув його праву руку, в якій перебував ніж, коліном до підлоги, однак він зміг вивільнити цю руку та вдарив ОСОБА_5 ножем у живіт, а після цього - завдав ще удару ножем, який прийшовся в область лівої ключиці. В подальшому, коли ОСОБА_5 припинив опір та присів, він припинив завдання йому ударів, та пішов спати до своєї кімнати. При цьому, показав, що мотивом завдання ударів ножем у частини тіла, де знаходяться життєво важливі органи, слугували дії ОСОБА_5 по відношенню до його ( ОСОБА_3 ) співмешканки ОСОБА_7 , він бажав розправитись з ОСОБА_5 , а саме спричинити смерть останнього.

Потерпілий ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що 01.01.2023 вони за місцем спільного проживання разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої. Між ним та ОСОБА_7 виникла суперечка, в ході якої він вдарив останню долонею по обличчю. В цей момент з кімнати вийшов ОСОБА_3 , який побачив це. ОСОБА_7 пішла до своєї кімнати, за нею пішов ОСОБА_3 , який через короткий проміжок часу вийшов з кімнати, та, коли вони з ОСОБА_3 перебували в коридорі квартири, він ( ОСОБА_5 ) раптово відчув удар у грудну клітину зліва, після чого побачив, що ОСОБА_3 тримає у правій руці ніж, а потім ОСОБА_3 ще один раз вдарив ОСОБА_5 ножем у грудну клітину зліва, після цього ОСОБА_3 , продовжуючи тримати ніж у праві руці, замахнувся втретє ножем на нього, натомість він виставив ліву руку та удар прийшовся в верхню третину передпліччя руки. Злякавшись за своє життя, він став оборонятись, а саме обхопив правою рукою шию ОСОБА_3 та повалив його на підлогу, де намагався зафіксувати та тримати лівим коліном праву руку ОСОБА_3 , в якій був ніж. Однак останній звільнив руку з ножем та завдав йому ( ОСОБА_5 ) два удари ножем у тулуб (в живіт та нижню частину грудної клітини зліва), від отриманих поранень він присів, а ОСОБА_3 пішов до своєї кімнати спати, де спала ОСОБА_7 . Жодних дій, направлених на надання йому медичної допомоги обвинувачений не вчиняв. Він ( ОСОБА_5 ) дійшов до своєї кімнати та зателефонував до своєї дружини й розповів про подію, яка у свою чергу викликала швидку медичну допомогу, лікарі якої госпіталізували його до лікарні.

При цьому, зазначив, що в його руках жодних предметів не було, а також про те, що перший удар був завданий йому несподівано, а потім він намагався захистити себе від ударів ножем, чинивши опір діям ОСОБА_3 , блокуючи його дії.

Крім того, в судовому засіданні потерпілий підтвердив те, що родичі обвинуваченого ОСОБА_3 повністю відшкодували йому матеріальну шкоду на лікування, він пробачив обвинуваченого ОСОБА_3 , жодних матеріальних та моральних претензій до нього не має, просив суд суворо не карати обвинуваченого, за можливості призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.

Свідок ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, та приведеною до присяги, підтвердила повідомлений потерпілим та обвинуваченим перебіг подій, що передував злочину, при цьому згадати, що саме стало причиною конфлікту між нею та потерпілим ОСОБА_5 не змогла, однак підтвердила, що потерпілий вдарив її долонею руки в обличчя, що побачив обвинувачений ОСОБА_3 , з яким вони спільно проживали. Натомість показала, що вона не була очевидцем завдання ОСОБА_3 ударів ножем в різні частини тіла потерпілого ОСОБА_5 , оскільки вона пішла спати, та більше з кімнати не виходила.

Водночас, у ході судового провадження було досліджено та ретельно перевірено докази, зібрані в ході досудового розслідування, а також інші документи, зафіксовані у відповідній процесуальній формі, що слугували підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) з подальшим проведенням досудового розслідування та здійснення окремих слідчих дій у даному кримінальному провадженні:

- витяг з ЄРДР, зі змісту якого вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення до вказаного реєстру було внесено 02.01.2023 о 05:17:57;

- постанова про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 02.01.2023, відповідно до якої слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 було прийнято рішення про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України;

- протокол огляду місця події від 02.01.2023 з фототаблицею до нього, проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , об`єктом якого було приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки було виявлено та вилучено: ніж зі слідами РБК; виріз постільної білизни зі слідами речовини бурого кольору (далі -РБК); зіскоб з дверної коробки РБК; змив РБК з підлоги; сліди папілярних візерунків пальців рук;

- висновок експерта від 02.01.2023 №042/1-1-2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до підсумків якої в останньої було виявлено тілесне ушкодження: - синець навколо правого ока, яке за давністю може відповідати терміну «02.01.2023» та яке не було небезпечним для життя та відноситься до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я;

- висновок експерта від 06.02.2023 №081-35-2023 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи змиву РБК з підлоги, вилученого в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до підсумків якої в наданому на дослідження змиві з підлоги кімнати №3 (об. №1) кров не виявлено;

- висновок експерта від 03.02.2023 №081-33-2023 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи зіскобу РБК з рами дверей кімнати № 3 , вилученого в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до підсумків якої кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А. У зіскобі РБК з рами дверей (об. №1), наданому на дослідження, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген В. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

- висновок експерта від 03.02.2023 №081-34-2023 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи фрагмента білизни зі слідами РБК, вилученого в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до підсумків якої кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А. У плямі на фрагменті білизни (об. №1), наданому на дослідження, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген В. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

- висновок експерта від 03.02.2023 №081-32-2023 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи чорної кофти з білими вставками зі слідами РБК, вилученої в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, відповідно до підсумків якої кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А. У бурих плямах на кофті (об. №№1-10), наданій на дослідження, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген В. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_5 ;

- висновок експерта від 27.03.2023 №101-15-2023 за результатами проведення судово-медичної (генетичної) експертизи чорної кофти з білими вставками зі слідами РБК, вилученої в ході особистого обшуку ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, відповідно до підсумків якої генетичні ознаки крові, виявленої на кофті (об. №1), по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_5 . Кров в даному об`єкті, ймовірно, походить від ОСОБА_5 . Величина вірогідності випадкового збігу складає величину 5,01/10-18.

- висновок експерта від 15.03.2023 №091-33-2023 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи ножа, вилученого в квартирі АДРЕСА_3 , а також зразку крові затриманого ОСОБА_3 , відповідно до підсумків якої: 1) згідно висновку експерта №081-32-2023 від 03.02.2023 кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А; 2) кров підозрюваного ОСОБА_3 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО (тобто містить антиген Н); 3) при судово-цитологічному дослідженні ножа встановлено, що походження крові на клинку (об. №1) від потерпілого ОСОБА_5 (антиген В) не виключається, а походження крові на рукоятці (об. №2) від підозрюваного ОСОБА_3 (антиген Н) виключається;

- висновок експерта від 28.03.2023 №101-16-2023 за результатами проведення судово-медичної (генетичної) експертизи ножа, вилученого в квартирі АДРЕСА_3 , відповідно до підсумків якої генетичні ознаки крові, виявленої на клинку ножа (об. №1), по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_5 . Кров в даному об`єкті, ймовірно, походить від ОСОБА_5 . Величина вірогідності випадкового збігу складає величину 5,01/10-18;

- карта виїзду швидкої медичної допомоги, відповідно до якої 01.01.2023 о 22:11 був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами виклику 01.01.2023 в період часу з 22:16 по 23:50 ОСОБА_5 було госпіталізовано до БСМП Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (м. Київ, вул. Братиславська, 3) з колото-різаними пораненнями грудної клітини зліва, живота, лівого передпліччя. При цьому, відповідно до інформації, що міститься в карті виїзду швидкої медичної допомоги, на момент огляду у потерпілого були скарги на різані рани грудної клітини, живота та лівого передпліччя, важкість дихання, слабкість. Зі слів потерпілого його вдарив ножем декілька разів квартирант;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.01.2023 з додатком (відеозаписом) до нього, складеного за результатами проведеної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_5 та статиста, у присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, який було проведено в квартирі АДРЕСА_3 , зі змісту якого вбачається, що 01.01.2023 у вечірній час доби ОСОБА_5 отримав ножові поранення від ОСОБА_3 , механізм отримання та їх кількість потерпілий вказав та продемонстрував. Так, ОСОБА_5 зазначив, що, перебуваючи в коридорі квартири, він відчув удар у грудну клітину зліва, після чого побачив, що у ОСОБА_3 у правій руці ніж, потім ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 ще один раз ножем у грудну клітину зліва, після цього ОСОБА_3 , продовжуючи тримати ніж у праві руці, замахнувся втретє ножем на нього, натомість ОСОБА_5 виставив ліву руку та удар прийшовся в верхню третину передпліччя руки. ОСОБА_5 обхопив правою рукою шию ОСОБА_3 та повалив його на підлогу, де намагався зафіксувати та тримати лівим коліном праву руку ОСОБА_3 , в якій був ніж. Однак останній звільнив праву руку та завдав два удари ножем у тулуб ОСОБА_5 (в живіт та нижню частину грудної клітки зліва);

- висновок експерта від 06.03.2023 №042-250-2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , для проведення якої було надано медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 та протокол слідчого експерименту за участю останнього з невід`ємним додатком до нього (відеозаписом), відповідно до підсумків якої:

а) два проникаючі колото-різані поранення грудної клітини зліва, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) в ділянці лівої ключиці, від якої йде рановий канал, що проникає в плевральну порожнину; - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) на рівні 7-го ребра зліва, проникає у плевральну порожнину, що супроводжувалося явищами гемотораксу (наявність у плевральній порожнині 1 000 мл крові та повітря), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя;

б) проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки та шлунка, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) в епігастрії, від якої йде рановий канал направлений спереду-назад, який проникає в черевну порожнину з ушкодженням поранення лівої долі печінки (поранення 3,9х2,5 см) та передньої стінки шлунка (поранення 1,0х0,3 см), що супроводжувалося явищами гемоперитонеуму (наявність у черевній порожнині до 500 мл крові та згортків), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя;

в) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) на передній поверхні грудної клітини на рівні 3-го ребра, від якої йде рановий канал, який не проникає в плевральну порожнину, дно - підшкірно-жирова клітковина, що відноситься до легкого тілесного ушкодження за критерієм розладу здоров`я, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 діб, але не менше ніж 21 добу;

г) колото-різана рана лівого передпліччя, а саме: - рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) в верхній третині лівого передпліччя закінчується у м`язах, що відноситься до легкого тілесного ушкодження за критерієм розладу здоров`я, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 діб, але не менше ніж 21 добу.

Характер та відома морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові обставини, дозволяють стверджувати про те, що вищевказані поранення утворилися внаслідок п`ятикратної ударної дії предмету/предметів, яким/якому притаманні колюче-ріжучі властивості (на кшталт ножа/ножів).

- висновок судово-психіатричного експерта від 02.03.2023 №191 за результатами проведення амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи, встановлено, що: 1) у період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_3 страждав на психічний розлад - розлад психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання алкоголю та наркотиків. Синдром залежності, активна залежність, ускладнений гострою інтоксикацією (неускладненою) внаслідок вживання алкоголю (F19.24, F10.0 за МКХ 10 перегляду); 2) на даний час ОСОБА_3 страждає на психічний розлад - розлад психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання алкоголю та наркотиків. Синдром залежності, на теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання алкоголю та наркотиків (F19.21 за МКХ 10 перегляду); 3) за своїм психічним станом ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує; 4) за своїм психічним станом ОСОБА_3 у період часу, до якого відноситься діяння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На будь-яке інше психічне захворювання не страждав; 5) за своїм психічним станом ОСОБА_3 на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; 6) на даний час ОСОБА_3 страждає на психічний розлад - розлад психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання алкоголю та наркотиків. Синдром залежності, на теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання алкоголю та наркотиків (F19.21 за МКХ 10 перегляду). Може проходити протиалкогольне та протинаркоманічне лікування на добровільних засадах, протипоказань не має;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.01.2023 №000044, відповідно до якого на момент проведення огляду 02.01.2023 о 10:40 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Встановлення такого стану було проведено в установленому порядку лікарем-наркологом за адресою: вул. Петра Запорожця, 20 у м. Києві (КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»), на підставі направлення слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 02.01.2023 №36/125/51/04-2023.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В рішеннях, зокрема, у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 ЄСПЛ вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Надаючи оцінку наявним доказам у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що учасниками судового провадження не ставиться під сумнів сам факт завдання ОСОБА_3 5-ти ударів ножем у тіло ОСОБА_5 , а також не ставиться під сумнів місце, час спричинення таких поранень та їх наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, як і не оспорюється дотримання стороною обвинувачення належної процесуальної процедури, встановленої КПК України, при збиранні доказів на стадії досудового розслідування.

Водночас, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з ч. 2 ст. 24 цього Кодексу умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Відповідно до усталеної судової практики для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи судам необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Водночас, спосіб вчинення злочину відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Так, для вчинення злочину ОСОБА_3 обрав і використав ніж, загальною довжиною 29,8 см (довжина клинка 17,7 см, шириною біля рукоятки - 2,5 см, обушок товщиною 0,14 см), тобто знаряддя, що об`єктивно з підвищеною ймовірністю могло спричинити смерть людини, удари ножем обвинувачений завдав не одноразово, а п`ятикратно у місце розташування життєво важливих органів, внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження в тому числі й тяжкі, що були небезпечними для життя в момент заподіяння, а також поранення, яке потерпілий отримав, виставивши руку, щоб попередити удару ножем у тулуб, після спричинення ножових поранень обвинувачений припинив свій напад на потерпілого лише після того як побачив, що останній, тримаючись за рани, присів, при цьому обвинувачений не намагався вжити заходів задля збереження життя потерпілого, адже жодної допомоги особисто не надав, не викликав медичну допомогу, а навпаки, вважаючи, що досягнув своєї мети, залишив потерпілого та пішов у свою кімнату спати.

Отже, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченого ОСОБА_3 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, свідчать про відповідність дій ОСОБА_3 ознакам складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України і свідчать про наявність підстав для визнання того, що ОСОБА_3 у даному випадку діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_5 та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу.

Таким чином, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні «закінченого замаху на вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині)» поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілого було госпіталізовано до лікарні, де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд приходить до наступного висновку.

Слід зазначити, що згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину з огляду на положення ст. 12 КК України, який є особливо тяжким, особу обвинуваченого, котрий офіційно неодружений, до затримання офіційно працевлаштованим не був, тобто офіційно-підтверджених джерел доходу не має, за місцем фактичного проживання характеризується формально посередньо, на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває та не перебував, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, в тому числі тяжких, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, водночас відповідно до висновку судово-психіатричного експерта на момент вчинення злочину страждав та на даний час страждає на психічний розлад - розлад психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання алкоголю та наркотиків. Синдром залежності, на теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання алкоголю та наркотиків (F19.21 за МКХ 10 перегляду), разом із тим, ОСОБА_3 за своїм психічним станом на момент вчинення злочину та на даний час міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, що свідчить про його осудність.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України суд визнає: - щире каяття; - добровільне відшкодування завданого збитку.

Можливість врахування обставиною, що пом`якшує покарання винної особи, - «щире каяття» обґрунтовується наступним.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим. Повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні злочину визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, добровільно сприяв суду в установленні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вибачився перед потерпілим, що свідчить про наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання, - «щире каяття».

Можливість врахування обставиною, що пом`якшує покарання винної особи, - «добровільне відшкодування завданого збитку» обґрунтовується наступним.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема, батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди.

Тобто, добровільним відшкодуванням шкоди є відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди потерпілому без примусу у спосіб, встановлений чинним законодавством. Сутність добровільного відшкодування шкоди полягає у відновленні порушеного майнового становища потерпілого особою, яка вчинила кримінальне правопорушення. Воно полягає в усуненні винною особою наслідків скоєного правопорушення шляхом компенсації шкоди в повному розмірі.

Так, під час судового провадження потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду про те, що він отримав від родичів обвинуваченого ОСОБА_3 гроші в сумі 10 000 грн в якості відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, у зв`язку з цим він матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 немає.

Вказані обставини свідчать про те, що сторона захисту з власної ініціативи до прийняття рішення судом по суті обвинувачення, добровільно відшкодувавши завданий збиток, усунула заподіяну шкоду, що підтверджує наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання, - «добровільне відшкодування завданого збитку».

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України суд визнає: - рецидив злочинів; - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, з огляду на наявність у кримінальному провадження кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, про що порушили питання у судових дебатах сторона захисту і потерпілий, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_3 у цій справі вчинив закінчений замах на особливо тяжкий злочин, що відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи, раніше судимий (6 (шість) разів, з яких 4 (чотири) рази реально відбував покарання у виді позбавлення волі), востаннє 26.02.2019 був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання. Наведені обставини доводять схильність ОСОБА_3 до вчинення злочинів та про наявність підвищеного рівня суспільної небезпечності особи обвинуваченого, його свідомого бажання порушувати закон, а також свідчать про те, що попередньо застосовані до ОСОБА_3 заходи кримінальної репресії не призвели до позитивних змін в його особистості і не створили у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а отже були не достатніми і не змогли сприяти перевихованню обвинуваченого.

З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, з його реальним відбуванням, та не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, оскільки вважає, що встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, хоча й можуть дати підстави вийти за мінімальну межу покарання, встановлену санкцією, однак у цій справі, на переконання суду, згадані обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого та суттєво впливають на рівень суспільної небезпечності обвинуваченого, адже матеріали кримінального провадження у своїй сукупності не містять даних, які б позитивно характеризували особу винного, що у свою чергу виключає можливість дійти висновку про те, що призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено законом, буде здатним забезпечити виправлення ОСОБА_3 і буде необхідним та достатнім для попередження вчинення останнім нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в порядку ст. 124 КПК України. При цьому, на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта, за результатами яких було встановлено пряме чи непряме існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадках виправдування обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 04.01.2023 за №756/16/23 було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, який відповідно до вимог статей 174 та 374 КПК України підлягає вирішенню одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись положеннями статей 100, 124, 174, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попередньо ув`язнення в період з 02.01.2023 (момент фактичного затримання відповідно до протоколу затримання - 02.01.2023 о 00:55) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт:

- накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 04.01.2023 за №756/16/23, на ніж зі слідами РБК, вилучений 02.01.2023 в ході проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_3 , та на чорну кофту з білими вставками і плямами речовини бурого кольору, вилучені в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 .

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG» чорного кольору та зарядний пристрій до нього які належать потерпілому ОСОБА_5 (постанова від 02.01.2023), які передано на відповідальне зберігання останньому (розписка від 05.01.2023), - після набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 за належністю;

- зразки крові підозрюваного ОСОБА_3 ; зразки крові потерпілого ОСОБА_5 (постанова від 18.03.2023, квитанція №001538), ніж зі слідами РБК; чорну кофту з білими вставками з плямами РБК, належну ОСОБА_3 ; виріз постільної білизни зі слідами РБК; зіскоб з дверної коробки РБК; змив РБК з підлоги; сліди папілярних візерунків пальців рук (постанова від 02.01.2023, квитанції №001539, №001595), - після набрання вироком законної сили знищити;

- медичну картку стаціонарного хворого №40/4 від 01.01.2023 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із 2-ма компакт дисками, де розміщені рентген та СКТ дослідження, які повернуто до КНП «КМКЛ ШМД» (постанова від 18.03.2023), - після набрання вироком законної сили залишити володільцю за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):

- 6 013 (шість тисяч тринадцять) грн 00 коп (висновок експерта від 06.03.2023 №042-250-2023);

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1