ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/3853/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/719/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участі захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 від 12 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Накладено арешт на майно, яке на лежить ОСОБА_7 , а саме на:

- мобільний телефон марки Nokia у корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_1 із вставленою сім-картою із номером НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy j5 у корпусі чорного кольору без серійного номеру та з сім-картою без зареєстрованого номера;

- ноутбук марки Asus у корпусі чорного кольору s/n GAN0GRO245504LD;

- мобільний телефон марки Nokia у корпусі чорного кольору у чохлі чорного кольору IMEI: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки Samsun Duos у корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_4 ;

- сім-карту оператора «Київстар» із номером НОМЕР_5 ;

- сім-карту оператора «лайф»;

- SD-карту флеш-накопичувач «SanDisk» 2GB;

- системний блок у корпусі чорного кольору

Місцем зберігання арештованого майна визначено за органом досудового розслідування Управління СБУ в Харківській області.

Також цією ухвалою зобов`язано прокурора після зняття інформації з усього вищезазначеного майна та проведення судових експертиз зазначеного майна передати це майно на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді. В обґрунтування апеляційної скарги захисник послався на те, що прокурором не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та не зазначено які саме сліди може воно містити. Наголосив, що вилучене майно не є майном підозрюваного та не має відношення до кримінального провадження. Зазначив, що при проведені обшуку органом досудового розслідування обмежено право ОСОБА_7 на участь захисника при проведенні слідчої дії, а протокол обшуку не містить відомостей про здійснення відеофіксації. Указав, що вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», ноутбук, телефон «Nokia», системний блок, карти та флеш накопичувати, не належать підозрюваному. На думку захисника прокурором порушено строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що в провадженні СВ УСБУ в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 від 12 травня 2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

19 травня 2023 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 від 12 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яким просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_7 .

З клопотання про арешт майна слідує, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів протиправної діяльності фігурантів у даному кримінальному провадженні.

Зазначене в клопотанні майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та тимчасово вилученим майном, вказані предмети мають значення для досудового розслідування, необхідні для проведення ряду слідчих дій, досліджень, у тому числі призначення та проведення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення, та відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки прокурором доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно, яке відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться про арешт майна не підозрюваного, а арешт майна, передбачений п.1 ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, у тому числі з метою збереження речових доказів, а тому посилання захисника на відсутність повноважень слідчого судді на накладення арешту на майна ОСОБА_7 , який не є підозрюваним, позбавленні підстав.

Доводи захисника про невідповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України, є необґрунтованими та є лише обраним способом захисту.

Посилання захисника на належність частини вилученого майна іншим особам, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апеляційна скарга не містить даних на підтвердженні відповідних доводів захисника.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, правильності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про проведення обшуку за відсутності захисника та відсутність у протоколі обшуку вказівки про застосування відеофіксації.

Зазначені обставини не відносяться до порушень, пов`язаних з істотним та очевидним порушенням прав та свобод людини, та не можуть ставити під сумнів достовірність результатів такої слідчої дії, тож підстав для визнання доказів, здобутих в результаті обшуку на цій підставі на етапі досудового розслідування, недопустимими не вбачається.

За таких обставин, вказані доводи захисника мають бути предметом розгляду в суді першої інстанції під час саме судового розгляду, а вирішення питання допустимості зазначеного доказу та законності проведеної слідчої дії, з підстав зазначених захисником в апеляційній скарзі, на даному етапі є передчасним.

Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи захисника про порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна, позбавленні підстав.

Як встановлено слідчим суддею, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, було вилучене 12 травня 2023 року під час проведення обшуків, на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11 травня 2023 року (а.с.18).

12 травня 2023 року засобами поштового зв`язку клопотання про арешт майна було направлене до суду, про що вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2023 року, якою клопотання повернуто прокурору та встановлено строк 72 години для усунення недоліків (а.с.37, 39).

17 травня 2023 року прокурором подано клопотання про арешт майна до суду, яке повернуто прокурору ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 18 травня 2023 року та встановлено строк 72 години для усунення недоліків (а.с.32).

Дане клопотання про арешт майна подано прокурором до суду 19 травня 2023 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що клопотання про арешт майна подане прокурором до суду у строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 від 12 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді