29.05.2023
Справа № 642/2786/23
Провадження № 1-кс/642/1600/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0000781 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого групою осіб у великих розмірах,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся прокурор Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначив, що у провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000781 від 13.05.2023 за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи на початку 2023 року шляхом обману заволоділи житловим будинком по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , чим спричинили останній матеріальну шкоду у великих розмірах.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована по АДРЕСА_1 ) повідомила, що з народження і до 2019 року вона проживала у будинку по АДРЕСА_1 . За цією ж адресою вона була зареєстрована. Також в цьому будинку разом з нею проживали та були зареєстровані її бабуся - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дідусь - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які були співвласниками будинку (з частками по у кожного). Крім цього, з народження і до 2019 року в цьому будинку мешкали без реєстрації діти ОСОБА_4 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ще 11.06.1993 ОСОБА_5 склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 (реєстровий №3-2215), згідно якого вищезазначений будинок, який на той момент знаходився у її власності, вона заповідала у рівних частинах ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 28.06.2003).

01.02.2005 ОСОБА_6 склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 (реєстровий №6-98), згідно якого все своє майно він заповідав ОСОБА_4 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 18.06.2005). Після його смерті ОСОБА_4 залишилась єдиною власницею та єдиною зареєстрованою особою у вищевказаному будинку, в якому вона мешкала до 2019 року. У 2019 році в будинку сталася пожежа, після якої він став потребувати ремонту і ОСОБА_4 почала винаймати житло та збирати гроші на ремонт. У будинку вона з`являлася декілька разів на рік, а 10.05.2023 випадково дізналася, що цей будинок виставлений сторонніми особами на продаж на сайті «ОЛХ». Вона цей будинок продавати не збиралася та ніяких оголошень ніде не розміщувала.

Проведеним у ході досудового розслідування аналізом відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 06.02.2023 проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ.«А-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 96 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120). Право власності зареєстроване за ОСОБА_12 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ). Серед документів, які подано для держаної реєстрації та електронні копії яких долучено державним реєстратором до Реєстру, є:

- договір дарування від 16.04.2022, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_13 , (реєстровий №202), за змістом якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у м. Підгородне подарували вказаний будинок ОСОБА_12 ;

- довідка КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за №1125612, видана ОСОБА_14 на підставі запиту приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_15 за №3/01-16 від 04.01.2013, за змістом якої відповідно до інформації з паперових носіїв до 31.12.2012 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були власниками часток означеного будинку.

Також встановлено, що 06.02.2023 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 посвідчено договір купівлі-продажу згаданого житлового будинку (реєстровий №56) між ОСОБА_12 (продавцем) та ОСОБА_16 (покупцем).

Відповідно до актуальних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на згаданий житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_16 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу.

Зі змісту листа завідувача Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області від 18.05.2023 за №731/01-21, наданого у відповідь на запит слідчого у кримінальному провадженні №0000781 про надання відомостей та належним чином засвідченої копії договору дарування від 16.04.2022, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_13 (реєстровий №202), вбачається що вказаним нотаріусом 16.04.2002 договір з таким реєстровим номером не посвідчувався.

Наведене у сукупності вказує на вчинення невстановленими на теперішній час особами дій, спрямованих на заволодіння шляхом обману (з використанням підробленого договору дарування від 16.04.2002) нерухомим майном потерпілого. Вказані дії містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

На даний час існують підстави для накладення арешту на житловий будинок шляхом заборони будь-яким особам здійснювати його відчуження, оскільки здійснюється відчуження такого майна третім особам.

Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту існує висока ймовірність подальшого відчуження житлового будинку третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено можливість захисту порушених інтересів потерпілого.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально-правовим шляхом.

Відповідний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме, предметом на яке направлено скоєння злочину, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на нього може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.

У зв`язку з цим необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

У судове засідання особа у володінні якого знаходиться майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурор довів , що це є необхідним з метою забезпечення арешту.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000781 від 13.05.2023 за заявою ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого у великих розмірах.

Постановою про визнання та долучення доказів до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.05.2023 житловий будинок АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнано речовим доказом.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що зазначене вище майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, з метою встановлення всіх фактів кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказане майно має доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз, а також майно може бути відчужене третім особам і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні за №0000781 від 13.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненого групою осіб у великих розмірах задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами літ.«А-1» по провулку Механізаторському 1-му, 36 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120), право власності на який на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_16 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ), шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна та розпоряджатися ним.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1