печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000303 від 22.06.2022,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000303 від 22.06.2022.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000303 від 22.06.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Київської міської прокуратури.

Встановлено, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді заступника начальника Департаменту міграційної поліції Національної поліції України - начальника 2 управління (організації боротьби із торгівлею людьми), є керівником структурного підрозділу правоохоронного органу до компетенції якого віднесено протидію кримінальним правопорушенням, у тому числі пов`язаним із створенням місць розпусти, сутенерства та проституції, а також координація такої діяльності на рівні регіональних підрозділів міграційної поліції.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше середини 2021 року, у ОСОБА_6 виник умисел на створення злочинної організації для систематичного вчинення кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, а саме: створення та утримання місць розпусти, сутенерства та втягнення осіб у зайняття проституцією.

У зв`язку із цим, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше середини 2021 року, маючи суттєвий досвід роботи та авторитет в правоохоронних органах, насамперед в органах Національної поліції, певні лідерські якості, обумовлені тривалим перебуванням на керівних посадах в органах Національної поліції, достатній авторитет та можливість впливу, шляхом використання наданих службових повноважень, на осіб, які здійснюють діяльності у сфері функціонування місць розпусти та сутенерства, достовірно усвідомлюючи протиправний характер та високу суспільну небезпеку своїх дій, маючи на меті систематичне незаконне збагачення упродовж тривалого часу, створив стійке ієрархічне об`єднання, яке мало на меті вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

До складу злочинної організації у різні проміжки часу увійшли: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Зазначені особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, зорганізувалися в стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, виконуючи при цьому єдиний спільний план, відомий всім учасникам, із розподілом функцій кожного учасника, спрямованих на реалізацію цього плану, підпорядковуючись під час здійснення злочинної діяльності ОСОБА_6 .

При цьому, для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної злочинної організації під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень та готовність їх вчинювати, зв`язки серед осіб, пов`язаних з сутенерством та створенням місць розпусти, визнання авторитету її лідера та безумовне йому підпорядкування.

З метою забезпечення існування та функціонування угруповання ОСОБА_6 , як керівник організації, розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій окремих ланок організації та кожного з учасників групи.

При цьому, для вчинення окремих епізодів протиправної діяльності злочинної організації, її членами також залучались інші особи, які не входили до основного складу організації.

Відповідно до вказаного плану завданням і метою діяльності злочинної організації було створення та утримання місць розпусти на території міста Києва, втягнення осіб у зайняття проституцією, у тому числі надання інтимних послуг за межами України, задля незаконного збагачення учасників групи, що в подальшому стало основним джерелом доходів її учасників.

Очолювана ОСОБА_6 злочинна організація характеризувалась: стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних з сутенерством та створенням місць розпусти; наявністю загально визначених правил поведінки; спрямованістю, домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, між всіма її учасниками; чіткою ієрархією.

Дисциплінованість учасників злочинної організації підтримувалася її ієрархічністю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням вказівок її керівників, наявністю санкцій за порушення правил поведінки та чітким розподілом ролей між її учасниками.

Учасниками злочинної організації постійної вживались заходи конспірації, зокрема: уникнення особистих зустрічей, спілкування виключно через месенджери, як приклад Whatsapp, або через посередників, використання вигаданих імен при спілкуванні тощо.

Залежно від наявності особистих якостей членів злочинної організації, таких як навички, вміння зорганізовано працювати в групі, керівником злочинної організації було визначено чітку ієрархію серед учасників злочинної організації та розподілені функції між ними.

Відповідно до відведеної ролі ОСОБА_5 виконував наступні функції:

- забезпечував комунікацію між осередками злочинної організації та ОСОБА_6 ;

- здійснював нагляд за протиправною діяльністю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в тому числі щодо своєчасності передачі частини грошових коштів, отриманих в результаті незаконної діяльності злочинної організації.

Крім цього, з метою забезпечення сталого функціонування місць розпусти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залучили до діяльності злочинної організації ОСОБА_9 (використовувала ім`я « ОСОБА_19 »), ОСОБА_11 (використовувала ім`я « ОСОБА_20 »), ОСОБА_10 (використовувала ім?я « ОСОБА_21 ») та невстановлену на теперішній час в ході досудового розслідування особу, яка використовувала ім`я « ОСОБА_22 » для виконання функцій менеджерів середньої ланки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в участі у злочинній організації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше середини 2021 року, у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також інших осіб, які діяли у складі злочинної організації, виник протиправний умисел на створення та утримання мережі місць розпусти з метою наживи.

Вказані особи попередньо добровільно зорганізувались у стійке ієрархічне об`єднання, яке з метою вчинення незаконних дій направлених на сутенерство та втягнення осіб у заняття проституцією, склавши та узгодивши при цьому єдиний план злочинних дій з розподілом функцій кожного з учасників злочинної організації, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам організації, підкоряючись під час злочинної діяльності організатору злочинної організації.

Для досягнення злочинної мети, відомої всім учасникам організації, останні діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них виконував функції у вчиненні злочинів, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно з іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх учасників організації.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, діючи умисно та відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, усвідомлюючи протиправність свої дій, маючи на меті власне незаконне збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше середини 2021 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за погодженням із керівником злочинної організації ОСОБА_6 , забезпечили винайм в оренду житлових приміщень за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 та облаштували їх для надання інтимних послуг за грошові кошти.

Зокрема, вказані особи забезпечили безпеку створеного місця розпусти на випадок проблем із клієнтами, а також систему захисту від можливого обману з боку клієнтів, забезпечили злочинну організацію банківськими картками, мобільними телефонами, SIM-картками тощо.

В подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого спільного злочинного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, відповідно до розподілу ролей забезпечила рекламу місця розпусти, шляхом оприлюднення відповідної інформації на Інтернет-сторінках та у тематичних Telegram-каналах.

Також, ОСОБА_9 забезпечила підбір кадрів, які забезпечували функціонування місць розпусти, а саме: менеджерів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлену на теперішній час в ході досудового розслідування особа, яка використовувала ім`я « ОСОБА_22 »; диспетчерів ОСОБА_12 та інших та теперішній час невстановлених осіб, а також осіб жіночої статі, які виконували функцію повій та надавали інтимні послуги за грошові кошти.

Крім цього, ОСОБА_9 забезпечувала передачу грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для подальшого розподілу між членами злочинної організації.

Також, ОСОБА_9 , діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого спільного злочинного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, залучила до протиправної діяльності осіб, які виконували функції диспетчерів місця розпусти.

Зокрема, вказані особи, діючи умисно, відповідно до заздалегідь розробленого спільного злочинного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, відповідали на дзвінки клієнтів, надавали консультації з питань надання інтимних послуг за грошові кошти, здійснювали супроводження клієнтів до повій, збір грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності та передачу їх керівництву злочинної організації.

Після підготовки місця розпусти та найму всіх необхідних працівників, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визначили ціни за надання інтимних послуг у місцях розпусти.

Після чого, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та інші члени злочинної організації забезпечили стале та безперебійне функціонування місць розпусти, де надавались інтимні послуги за грошові кошти.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи членом злочинної організації, відповідно до відведеної ролі, забезпечував комунікацію між ОСОБА_6 з керівниками структурних частин злочинної організації, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи під керівництвом ОСОБА_6 здійснював загальний нагляд за діяльністю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також своєчасність надання грошових коштів, отриманих від протиправної діяльності місць розпусти, за які відповідали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою подальшого їх надання керівнику злочинної організації та розподілу між учасниками.

Діючи умисно, на виконання спільного плану, наприкінці кожного місяця, починаючи з середини 2021 року по лютий 2022 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , передавали ОСОБА_5 грошові кошти, отримані в результаті протиправної діяльності, а саме, отримані з місць розпусти, для подальшої їх передачі ОСОБА_6 та розподілу між іншими членами злочинної організації.

Таким чином, зазначені члени злочинної організації забезпечили утримання місць розпусти та їх постійне та стабільне функціонування, та в подальшому керували їх діяльністю з метою отримання неправомірної вигоди для членів злочинної організації.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в утриманні місць розпусти, вчиненому у складі злочинної організації, з метою наживи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України.

Прокурор вказує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 302 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду: наявність даного ризику обґрунтовано тим, що у органу досудового розслідування на даний час є достатні підстави вважити, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, відповідальність за який за ч. 2 ст. 255 КК України передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на свідка ОСОБА_23 , який надав викривальні свідчення проти ОСОБА_5 , а також інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 має значний стаж роботи в правоохоронних органах, має широкі зв`язки в правоохоронних органах держави, добре обізнаний у засобах, методах, формах проведення досудового розслідування, а отже розуміє суть і роль показань свідків у кримінальному провадженні. Застосовуючи запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі, підозрюваний буде мати реальну можливість безпосередньо або опосередковано погрожувати свідкам, а також іншим підозрюваним.

З огляду на наведене, дії підозрюваного та загроза можливого покарання за них свідчать про те, що вказана особа з метою ухилення від кримінальної відповідальності може реалізувати будь який із вищевказаних дій, що становлять ризики визначені в п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені факти обґрунтовують необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вказує, що з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні у розумний строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема своєчасної явки за викликом до слідчого, прокурора і суду, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, використовуючи для цього зв`язки, які виникли за період роботи в державних органах, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, ризики є не підтвердженими. Підозрюваний навпаки зацікавлений в досудовому розслідуванні, позитивно характеризується має на утриманні неповнолітніх дітей.

Відтак, просили відмовити в задоволенні клопотання, однак в разі застосування запобіжного заходу обрати особисте зобов`язання або домашній арешт в певний час доби.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Так, 17.05.2023 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, працюючому на посаді головного оперуповноваженого 2 відділу Департаменту міграційної поліції Національної поліції України, раніше не судимому, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 302 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України, яке карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами негласних слідчих розшукових дій; допитами свідків у кримінальному провадженні; матеріалами ГУ «Д» ДЗНД СБ України; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Злочинні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 302 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 255 КК України, є особливо тяжким.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованому йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, так як на думку слідчого судді він є занадто суворий та не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Зокрема, при розгляді клопотання встановлено, що вищенаведені у клопотанні слідчого ризики не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Фактично ці ризики, за переконанням слідчого судді, мають мінімізований ступінь їх здійснення, а прокурор в судовому засіданні не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаним ризикам.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Оскільки в матеріалах провадження відсутні достатні дані перешкоджання ходу досудового розслідування та здійснення тиску на свідків, не знайшли свого підтвердження, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у зазначеному кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, в тому числі і те, що він має постійне місце проживання, одружений, має дитину, раніше не судимий, приходить до висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, з врахуванням зазначеного саме цілодобовий домашній арешт, як запобіжний захід, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, збереження стану здоров`я підозрюваного, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000303 від 22.06.2022, а саме: до 17.07.2023.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000303 від 22.06.2022 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_12 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000303 від 22.06.2022, а саме: до 17.07.2023 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1