Номер провадження: 11-сс/813/1386/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000496 від 19 березня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, яке було виявлене та вилучене 23 квітня 2023 року в ході особистого обшуку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- грошові кошти в сумі 6500 доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США, кількістю 65 (шістдесят п`ять) купюр, з наступними серіями та номерами: PE18126696D, PE18126695D, PE18126700D, PE18126699D, PE18126692D, PE18126693D, PE18126694D, PE18126691D, PE18126688D, PE18126689D, PE18126690D, PE18126687D, PE18126683D, PE18126684D, PE18126686D, PE18126681D, PE18126680D, PE18126676D, PE18126675D, PE18126674D, PE18126673D, PE18126672D, PE18126671D, PE18126667D, PE18126664D, PE18126663D, PE18126662D, PE18126661D, PE18126660D, PE18126659D, PE18126658D, PE18126657D, PE18126656D, PE18126655D, PE18126654D, PE18126653D, PE18126652D, PE18126651D, PE18126650D, PE18126649D, PE18126648D, PE18126647D, PE18126646D, PE18126645D, PE18126644D, PE18126643D, PE18126642D, PE18126641D, PE18126640D, PE18126639D, PE18126638D, PE18126637D, PE18126636D, PE18126635D, PE18126634D, PE18126633D, PE18126632D, PE18126631D, PE18126630D, PE18126629D, CL67502751A, CB55340953B, KK58306057C, AB84771052M, KE93275008A;

- 2 паперові серветки, у які були загорнуті грошові кошти;

- мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 11+» в корпусі чорного кольору, у чохлі з різнокольоровими абстракціями з IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 , із наявною у ньому сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 ;

- грошові кошти в сумі 2455 гривень: 4 купюри номіналом по 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень та 1 купюра номіналом 5 гривень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що відсутнє відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на кожну з вилучених речей, а також відсутнє обґрунтування ризиків передбачених ст.170 КПК України.

Крім того було допущено грубе порушення норм КПК України під час фіксування тимчасово вилученого майна.

Захисники зазначили, що до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.04.2023 року матеріали справи також містять так званий «Додаток до протоколу затримання». Вказаний Додаток до протоколу затримання є недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.105-106 КПК України, а саме: зазначення у додатку до протоколу переліку номерних знаків грошових коштів не передбачено ч.2 ст.105 КПК України; у порушення ч.3 ст.105 та ч.1 ст.106 КПК України, додаток не засвідчено підписами слідчого, прокурора.

Захисники зазначили, що у протоколі відсутній спосіб ідентифікації вилучених грошових коштів, жодна купюра не має способу ідентифікації.

Також захисники зазначають про порушення правил підсудності, оскільки орган досудового розслідування СУ ГУНП України в Одеській області знаходиться на території Приморського району м. Одеси,

Прокурор та представники власниці арештованого майна ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, надіслали клопотання, в якому просили провести судове засідання без їх участі та без участі ОСОБА_8 .

Прокурор про причини неявки апеляційний суд не повідомив, з заявами або клопотаннями про перенесення судового засідання до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора та представників власниці арештованого майна.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що на теперішній час слідчий управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000496 від 19 березня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Одеській області надійшов рапорт співробітника 7 управління ДВКР СБ України СБ України, про те що громадянка ОСОБА_10 за грошову винагороду в розмірі 6000 доларів США, сприяє чоловікам віком від 18 до 60 років, виїзд яким заборонено за межі країни під час воєнного стану, в оформлені документів в супереч чинному законодавству, які дають право на виїзд за кордон.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_11 , пояснив, що він довгий період хворіє «Лімфомою», та десь у березні 2023 року, він зустрів у лікарні малознайомого на ім`я ОСОБА_12 , який в ході бесіди розповів про те, що малознайома жінка, може допомогти виїхати під час воєнного стану чоловікам призивного віку за кордон, де ОСОБА_11 , може пройти повноцінне лікування. Жінка, за грошову винагороду, у закордонному паспорті проставляє штамп, про те що особа перебуває на консульському обліку з 2012 року у посольстві України, яке розташоване на території Республіки Молдови та про те, що особа подала документи на оформлення посвідки на постійне місце проживання у Республіці Молдові. Після того, як документи для використання будуть підготовлені, жінка повертає особі закордонний паспорт зі штампом, після чого особа дає завдаток. В подальшому приблизно через два дні з особою виходить на зв`язок особа, яка діє від імені жінки та допомагає перетнути пункт пропуску державного кордону. Коли особа яка перетнула державний кордон України, дзвонить жінці, та довірена особа яка виступає від імені особи, яка перетнула державний кордон України, передає жінці остаточну суму за надану послугу.

Під час проведення невідкладних слідчих дій, а саме 23 квітня 2023 року в період з 13 год. 48 хв. по 15 год. 07 хв., під час отримання грошової винагороди в сумі 6500 доларів США, за сприяння у незаконному переправленні особи через державний кордон, за адресою: АДРЕСА_1, співробітниками правоохоронних органів, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час затримання в порядку ст.208 КПК України, в ході особистого обшуку у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 6500 доларів США, купюрами номіналом по 100 (сто) доларів США, кількістю 65 (шістдесят п`ять) купюр; 2 паперові серветки, у які були загорнуті грошові кошти; мобільний телефон марки «Apple» моделі «IPhone 11+» в корпусі чорного кольору, у чохлі з різнокольоровими абстракціями з IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 , із наявною у ньому сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 ; грошові кошти в сумі 2455 гривень: 4 купюри номіналом по 500 гривень, 1 купюра номіналом 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 1 купюра номіналом 50 гривень та 1 купюра номіналом 5 гривень.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що арештовані грошові кошти та телефон марки «Apple» моделі «IPhone 11+» відповідають критеріям речових доказів, встановленими ч.1 ст.98 КПК України.

Так грошові кошти ймовірно могли бути отримані ОСОБА_8 в результаті вчинення кримінально-протиправних дій, а мобільний телефон міг використовуватися, як засіб спілкування з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення та може містити у собі інформацію, яка може бути використана, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Викладене також підтверджується постановою слідчого, яка долучена до матеріалів клопотання, та відповідно до якої вилучені речі та грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином оскільки вилучені грошові кошти та мобільний телефон можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, а тому існує ризик їх можливого знищення або псування, в цілях подальшого уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1, п.7) ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_8 з метою попередження приховування, втрати, знищення майна, яке було визнане в якості речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою попередження інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи захисників про те, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто з порушенням правил територіальної підсудності апеляційний суд також визнає необґрунтованими

Так, місцезнаходженням відповідного органу досудового розслідування в розумінні ч.2 ст. 132 КПК України, з огляду на сталу судову практику, є місце реєстрації територіального підрозділу Національної поліції, який має статус юридичної особи публічного права.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначають про те, що фактичним місцем розташування СУ ГУНП в Одеській області є адреса: м. Одеса, пр-т Шевченка, 8-г (Приморський район м. Одеси).

Разом із тим, з відкритих інтернет-джерел, зокрема, даних «Опендатабот» - української компанії, що надає актуальну інформацію з основних державних реєстрів та інших джерел, убачається, що Головне управління Національної поліції в Одеській області, , зареєстроване за адресою: Україна, 65080, Одеська область, місто Одеса, вулиця Академіка Філатова, будинок 15-А.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий ОСОБА_9 правильно звернулась з клопотанням про арешт майна до слідчого судді того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме до Київського районного суду м. Одеси.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, яке було виявлене та вилучене 23 квітня 2023 року в ході особистого обшуку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4