У Х В А Л А

09.06.2023 р.

Слідчий суддя Жмеринского міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

із участю: заявника ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області,,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 06.06.2023 року подав до Жмеринського міськрайонного суду дану скаргу на бездіяльність службової особи Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, що полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним 28.04.2023 року черговому Жмеринського районного відділу поліції заявою про вчинення кримінального правопорушення. Просив зобов`язати відповідальну особу Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені у його заяві, що зареєстровна 28.04.2023 року за №1824.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав вимоги своєї скарги, яку просив задоволити з викладених у ній обгрунтувань. Пояснив, що під час розгляду судом цивільної справи за його участі він дізнався про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_5 на 78/100 частин блоку теплих стоянок 27.01.2020 року на підставі рішення державного реєстратора Шаргородської міської ради ОСОБА_6 . Підставою виникнення права власності зазначено акт приймання-передачі нерухомого майна, видпний 21.09.2015 року та свідоцтво про раво власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), виданий 28.10.2019 року Маньковецької сільською радою Барського району Вінницької області. Вважає, що за вказівки державного реєстратора ОСОБА_6 того, що ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП лише 28.10.2019 року, тому до цієї дати останній не мав права на частку у пайовому фонді майна ПОК "Дружба" с.Маньківці згідно вказаного свідоцтва, відтак не мав права на будівлю блоку теплих стоянок. За таких обставин на його думку використаний для реєстрації права приватної власності ОСОБА_5 на 78/100 частин блоку теплих стоянок акт прийому-передачі нерухомого майна від 21.09.2015 року є завідомо підробленим документом, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Також за вказаних у поданій 28.04.2023 року заяві не виключає ознак шахрайства. Також зауважив, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000108 від 15.07.2022 року за ч.1 ст.358 КК України предметом кримінального правопорушення є інший документ, а саме виконистаний ОСОБА_7 протокол загальних зборів власників майна КСП "Дружба" с.Маньківці.

Начальник СД Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 в судовому засіданні вимоги даної скарги не визнала, вважаючи їх необгрунтованими. Пояснила, що вивченням змісту заяви ОСОБА_3 від 28.04.2023 року не було встановлено жодних фактів та ознак вчинення кримінального правопорушення ані щодо використання завідомо підробленого акту прийому-передачі, який не є офіційним документом, ані будь-якого іншого кримінальнго правопорушення. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали скарги та оглянувши матеріали перевірки №1500 за заявою ОСОБА_3 від 28.04.2023 року, а також представленийц дізнавачем витяг з ЄРДР №0000108, слідчий суддя доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

У відповідності до вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності, а якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою - з дня отримання особою її копії.

Згідно положень ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, згідно вимог п.4 ч.5 ст.214 КПК України та, зокрема п.1 глави 2 розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Офіса Генерального прокуратура від 30.06.2020 року №298, до Реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в них об`єктивних фактичних даних, які б дійсно свідчили про наявність фактів та обставин, які у своїй сукупності вказують на ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року в справі № 556/450/18, у якій касаційний суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такими вагомими обставинами є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак складу кримінального правопорушення та підтверджують реальність конкретної його події (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, за таких обставин, кримінальне провадження не може бути розпочато.

Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного суду від 16.05.2019 року в справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 року в справі № 556/450/18.

Також потрібно враховувати вимоги ч.3 ст.214 КПК України, яка передбачає, що здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути:

1) відібрано пояснення; 2) проведено медичне освідування; 3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, слідчим суддею визнаються неаргументованими доводи дізнавача ОСОБА_4 стосовно можливості додаткового повідомлення заявником ОСОБА_3 необхідних відомостей про кримінальне правопорушення в межах здійснюваного досудового розслідування кримінального провадження №0000108 від 15.07.2022 року, оскільки за змістом наданого витягу з ЄРДР заявником у останньому є інша фізична особа. Тож за наявності об`єктивних даних про вчинення певного кримінального правопорушення у заяві ОСОБА_3 ці відомості підлягали б самостійному внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та надалі за необхідності об`єднанню відповідних кримінальних проваджень.

Разом з тим, оглядом в судовому засіданні витребуваних судом матеріалів перевірки №1500 встановлено, що заявою до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, яка датована 28.04.2023 року, ОСОБА_3 просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за ст.358 КК України з посиланням на те, що він вважає очевидною фальшивість акта приймання-передачі нерухомого майна, виданого 21.09.2015 року, на підставі якого зареєстровано 27.01.2020 року записом №35225139 право приватної власності ОСОБА_5 на 78/100 частин блоку теплих стоянок.

Також в обсязі вказаних матеріалів перевірки звернення ОСОБА_3 вбачається, що за змістом письмових пояснень від 11.05.2023 року ОСОБА_3 обмежився суто вказівкою того, що він вважає підробленим акт прийому-передачі нерухомого майна від 21.09.2015 року щодо передачі блоку теплих стоянок, згідно якого зареєстровано право власності ОСОБА_5 , так як кількість власників майнових сертифікатів ПОК "Дружба" згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 19.10.2015 року становила 140 осіб.

З цих підстав слідчим суддею визначається безпідставним твердження заявника ОСОБА_3 про ймовірність у поданій ним заяві від 28.04.2023 року повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками шахрайства, оскільки ані власне вказана заява ОСОБА_3 , ані наступні його пояснення, відібрання яких процесуальним законом передбачено до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, до числа яких серед решти віднесено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, - шахрайство, не містять заздалегідь відомостей щодо заволодіння певною особою чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, обставини чого становлять ознаки об`єктивної сторони саме шахрайства.

Також є небгрунтованими доводи заявника ОСОБА_3 щодо вчинення на його думку кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, за фактом використання завідомо підробеного акту приймання-передачі нерухомого майна від 21.09.2015 року, оскільки предметом даної статті закону про кримінальну відповідальність є посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.

При цьому, приміткою до ст.358 КК України встановлено, що під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Вказаний заявником ОСОБА_3 акт прийому-передачі нерухомого майна від 21.09.2015 року не є офіційним документом, оскільки він лише лише підтверджує фактичну передачу на зберігання певних об`єктів нерухомого майна на момент його складення.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 року в справі №711/530/18.

Отже, не приналежність вказаного акт прийому-передачі до офіційних документів визначає відсутність передбаченого законом предмету кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст.358 КК України, визначаючи відсутність об`єктивних ознак такого кримінального правопорушення у заяві ОСОБА_3 від 28.04.2023 року.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено безумовних ознак протиправності оспорюваної бездіяльності суб`єкта оскарження щодо невнесення начальником СД Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 відомостей до ЄРДР згідно заяви ОСОБА_3 від 28.04.2023 року, оскільки остання не містять безпосередніх даних, що можуть становити склад суспільно небезпечного діяння, передбаченого диспозицією статей Особливої частини Кримінального кодексу України, включно й складу згадуваних скаржником в судовому засіданні статей 190,358 КК України, жодних ознак з саме яких при тому не наведено у поданій заяві.

Тому, з урахуванням сукупності наведеного слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість заявлених у скарзі вимог щодо оскаржуваної ОСОБА_3 бездіяльності уповноважених осіб Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, а тому дана скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.24, 25, 214, 303-307, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задовленні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 28.04.2023 року - відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1