Справа№ 953/4245/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000800 від 01.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 26.10.2022 Київським районним судом м. Харкова за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, 2) 10.07.2023 Київським районним судом м. Харкова ч. 2 ст. 389, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до двох місяців п`яти днів арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 126-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та у порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він разом проживає, що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виражається у формі втрати енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку.

Так 18 грудня 2022 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: вчинив сварку зі своєю бабусею ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою. За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 27 січня 2023 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

20 лютого 2023 року близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: сварку зі своєю бабусею ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути спричинена шкода фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_5 . За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 14 березня 2023 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

28 лютого 2023 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: вчинив сварку зі своєю бабусею ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кричав та ображав. За вказані дії постановою Київського районного суду м. Харкова від 17 березня 2023 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

27 березня 2023 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП щодо потерпілої ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, під час телефонної розмови вчинив психологічне насильство стосовно своєї бабусі ОСОБА_5 , з якою він спільно проживає, яке виразилось у словесних образах.

Після чого 27 березня 2023 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП щодо потерпілої ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство стосовно своєї бабусі ОСОБА_5 , яке виразилося у словесних образах, нецензурній лайці на адресу потерпілої ОСОБА_5 та погрозах застосування щодо неї фізичного насильства. Такі систематичні дії ОСОБА_3 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , яка через постійне приниження та залякування перебуває у стані емоційного пригнічення, у неї спостерігається погіршення психологічного самопочуття, заниження самооцінки, втрата позитивних емоцій та жаги до життя, тобто суттєво погіршилася якість її життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої особи.

На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведений за відсутності потерпілої, яка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, а також форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її, та пообіцяв, що подібне більше ніколи не повториться.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та повторність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим покарання, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді арешту в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, яке йому належить відбувати реально, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Суд встановив, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді двох місяців п`яти днів арешту, яке на даний час не відбуте у повному обсязі.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив до ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року, тому остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання частково відбуте обвинуваченим за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Під час досудового слідства та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком і за вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1