Справа № 307/4090/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/631/21 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 27.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України відносно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - повернуто прокурору Закарпатської обласної прокуратури з метою усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000031, відомості про кримінальне правопорушення 27.01.2021 року внесені до ЄРДР відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_7 , - підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено виклад всіх суттєвих фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме не зазначено місце вчинення злочину, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості встановити чи підсудна ця справа Тячівському районному суду; на останній сторінці обвинувального акту відсутня дата його складання слідчим (зазначено лише місяць і рік).

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що місцевим судом порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору обґрунтовує своє рішення тим, що в обвинувальному акті не зазначено виклад всіх суттєвих фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме не зазначено місце вчинення злочину, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи підсудна ця справа Тячівському районному суду; на останній сторінці обвинувального акту відсутня дата його складання слідчим (зазначено лише місяць і рік).

Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт визначено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято, якщо при його складанні допущено порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України та наявні обставини, які перешкоджають подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Питання про викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Згідно з.3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному, водночас обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження по суті.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, який у інформаційному листі «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 роз`яснено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, відповідно до п.3 ч.З ст.314 КПК України якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п. 2 Постанови ВС від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16).

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Водночас, суд першої інстанції, всупереч вимогам КПК України здійснює оцінку встановленим фактичним обставинам кримінального правопорушення та не наводить обґрунтованих підстав, які б не давали змоги розглянути дане кримінальне провадження.

Так, доводи суду на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до аналізу та оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення (не зазначення в обвинувальному акті місця вчинення правопорушення, тобто однієї із ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення), що є неприпустимим у підготовчому судовому засіданні.

Вдавшись у підготовчому судовому засіданні до правової оцінки правильності досудового розслідування, суд першої інстанції вийшов за межі компетенції, наданої йому главою 27 КПК України, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Зазначені у рішенні суду недоліки, є такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України, оскільки вони суперечать ч. 4 ст. 22, п.п. 13-15 ч. 2 ст. 36, ч. 1 ст. 291 КПК України.

Рішення суду про повернення обвинувального акта з підстави не зазначення місця вчинення правопорушення, що на думку суду позбавляє останнього визначити чи підсудна дана справа суду не відповідає вимогам КПК України, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло з порушенням правил підсудності та п.4 ч.3 ст.314 КПК України обвинувальний акт надсилається до відповідного суду для визначення підсудності.

Твердження суду відносно того, що обвинувальний акт не містить відомостей про дату його складання слідчим не відповідає дійсності, оскільки на першому аркуші обвинувального акту зазначено місце та дату його складання -м. Ужгород, 15 листопада 2021 року.

На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Отже, судом першої інстанції в повній мірі не дотримані вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , прокурору, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції у підготовчому судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді