ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 954/802/21 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/12/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000169 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, визнано винною та засуджено:

за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин.

Встановлені судом обставини.

24.06.2021 року близько 07:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Вершинна в с. Осокорівка Бериславського району Херсонської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з особистих мотивів, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стоячи позаду потерпілої, тримаючи в руках дерев`яну палицю, нанесла нею їй один удар по спині та шиї. Таким чином ОСОБА_8 своїми умисними діями спричинила потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 40 від 15.07.2021р., тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в м`які тканини шиї, спини, гостра після травматична дислокаційна радикулопатія 5-6 шийних нервів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

ЗахисникОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на його думку, є підставою для скасування вироку та ухвалення нового судового рішення. В обґрунтування доводів указує, що суд не дотримався вимог безпосереднього дослідження доказів та не надав ним належної оцінки, оскільки обвинувачена ОСОБА_8 послідовно стверджувала, що під час конфлікту дійсно зачепила палкою потерпілу, але ненавмисно. Свідків цього не було. Вважає, що суд безпідставно прийняв до уваги як докази вини ОСОБА_8 показання потерпілої ОСОБА_9 , дані протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої, який проводився без участі судмедексперта та захисника, які не містять ознак відтворення дій, обставин події - заподіяння тілесних ушкоджень, а тому вони не мають доказового значення. Крім того, потерпіла була допитано судом як свідок. Однак суд не надав обґрунтованої оцінки цим доказам щодо їх належності та допустимості. З цих підстав просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ухвалити новий вирок, яким виправдати її за ч.2 ст.125 КК України через відсутність належних та допустимих доказів.

Позиції інших учасників апеляційного провадження.

Захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду. Від захисника ОСОБА_7 надійшла заява про проведення апеляційного розгляду без його участі, свої апеляційні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Клопотання від обвинуваченої ОСОБА_8 про їїобов`язкову участь в апеляційному розгляді до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття захисника та обвинуваченої не перешкоджає проведенню розгляду кримінального провадження за апеляційної скаргою захисника.

Потерпілу ОСОБА_9 та її представника - адвокат ОСОБА_10 було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про їхнюобов`язкову участь в апеляційному розгляді до суду не надходило.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за які її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким судом надано належну оцінку і відповідають фактичним обставинам справи.

В суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 заперечувала той факт, що улітку близько 07:00 год. по вул. Вершинна в с. Осокорівка у неї з потерпілою ОСОБА_9 під час випасання худоби виник конфлікт з приводу поширення останньою чуток. Під час конфлікту ОСОБА_9 , стоячи обличчям до неї, дістала з карману балончик і бризнула їй в очі. Одразу після цього, вона ( ОСОБА_8 ) почала мимовільно махати палкою для випасання худоби перед собою і вочевидь випадково зачепила потерпілу ОСОБА_9 і неумисно її вдарила. Наносити будь-які удари їй не хотіла, пекло очі.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення та її версія події були предметом перевірки в судовому засідання та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.

Обставини, за яких ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, підтверджуються наступними доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 показала, що 24.06.2021 року близько 07:00 год. під час випасання худоби, побачила обвинувачену ОСОБА_8 , яка йшла назустріч. У неї з обвинуваченою виник конфлікт з приводу начебто поширення нею (потерпілою) чуток. Обвинувачена почала чіплятися до неї, після цього обійшла її ззаду і нанесла удар палкою по шиї і спині. В цей момент вона встигла дістати балончик з газом з карману, який тримала для того, щоб відлякувати собак, і використала його, бризнувши обвинуваченій в обличчя. Дійсно десь поряд із ними йшла і інша жінка - ОСОБА_11 .

Вона же, підтвердив ці обставини при проведенні слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_11 показала, що у день вказаних подій, точно дати не пам`ятає, але десь можливо 18 чи 19 число, місяць не пам`ятає, але о 07 годині ранку, коли всі виводять випасати корів, вона також виводила випасати своїх корів і йшла у попутному з обвинуваченою ОСОБА_8 напрямку. Остання йшла попереду неї. Потерпіла ж ОСОБА_9 йшла назустріч. Обвинувачена тримала в руках палицю, якою зазвичай гонять корів. Сам конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вона не бачила, чула тільки з їх боку крики і грубу нецензурну лайку. Після цього побачила ОСОБА_8 , у якій були почервонілі очі, та від ОСОБА_9 почула, що ОСОБА_8 перша спровокувала конфлікт і «зачепила» її. Із потерпілою та обвинуваченою перебуває у нормальних добросусідських відносинах, причини конфлікту між ними їй невідомі.

Зазначені показання потерпілої та свідка були перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони підтверджуються іншими доказами.

Колегія суддів вважає, що підстав ставити під сумнів правдивість показаній потерпілої ОСОБА_9 у суду не було, оскільки вони є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, а тому доводи сторони захисту про недостовірність її показаній позбавлені підстав.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що потерпіла могла обмовити ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення через її зацікавленість, в матеріалах провадження немає.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 29.07.2021 року із фототаблицею до нього випливає, що в ході його проведення потерпіла ОСОБА_9 відтворила механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень та продемонструвала, як обвинувачена ОСОБА_8 , стоячи позаду потерпілої, нанесла їй один удар дерев`яною палицею по спині та шиї. (а.п.52-54)

Висновками судово-медичних експертиз №40 від 30.06.2021 та № 8/40 від 11.08.2021 встановлено, що у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді крововиливів в м`які тканини шиї, спини, гостра після травматична дислокаційна радикулопатія 5-6 шийних нервів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та утворилися в результаті дії тупого предмету, не виключно тупого предмету з переважною довжиною, 24.06.2021 року.

Вище перераховані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин і в спосіб, на які вказує потерпіла та за обставин, указаних в протоколі проведення слідчого експерименту від 29.07.2021 року за участі потерпілої ОСОБА_9 (а.п.47, 56, 57)

Наведеними вище доказами підтверджено той факт, що під час конфлікту ОСОБА_8 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Оскільки викладені вище докази узгоджуються між собою на містять суперечностей щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності викривають обвинувачену ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, які обґрунтовано взято судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Незгода сторони захисту з показаннями потерпілої не є підставою для визнання їх неналежними та недопустимими доказами.

У зв`язку з чим, доводи апелянта про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних, недопустимих, недостовірних та недостатніх доказах, зокрема, показаннях потерпілого ОСОБА_9 , даних протоколу слідчого експерименту за її участі, слід визнати неспроможними.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції захисту обвинуваченої ОСОБА_8 та її версії події, за якою вона в ході конфлікту ненавмисно нанесла удар дерев`яною палицею потерпілій ОСОБА_9 , і обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам кримінального провадження та спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема, послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_9 , даними протоколу слідчого експерименту, висновками судово-медичних експертиз, з яких випливає, що ОСОБА_8 умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілій.

Невизнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї вини, суд правильно розцінив як її намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи захисника щодо недопустимості доказу слідчого експерименту від 29.07.2021 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , оскільки дана слідча дія була проведена без участі експерта та захисника обвинуваченої, не ґрунтуються на законі.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.240 КПК України слідчий експеримент було проведено слідчим за участю потерпілої з метою перевірки її показаній щодо обставин заподіяння їй тілесних ушкоджень, при цьому обов`язкове залучення до участі в слідчому експерименті експерта та захисника обвинуваченої не передбачено законом.

На досудовому розслідуванні обвинувачена ОСОБА_8 відмовилась від проведенні слідчого експерименту за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що підтверджено її заявою, яка міститься в матеріалах справи, пояснивши свою позицію тим, що визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненому, тобто вона скористалась своїм процесуальним правом. (а.п.62)

Посилання захисника на те, що потерпіла ОСОБА_9 була допитана судом з порушенням вимог ст.353 КПК України, а саме за правилами свідка (ст.352 КПК України), не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в значенні положень статті 412 КПК України та не є підставою для визнання показаній потерпілої недопустимим доказом, оскільки допит потерпілої проводиться з дотриманням правил, передбачених ч.2, 3, 5-14 ст.352 КПК України.

Оцінивши всі докази в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши в повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинувачену, потерпілу, свідка та дослідивши запропоновані докази, перевіривши позицію захисту обвинуваченої, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та недоведеність винуватості ОСОБА_8 є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним вище доказам.

Як випливає з матеріалів справи, суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно, дослідивши надані учасниками кримінального провадження докази в їх сукупності, обґрунтовано ухвалив обвинувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України.

Після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла.

Порушень кримінального процесуального закону, зокрема права обвинуваченої на захист при збиранні, дослідженні доказів, розгляді клопотань, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності ОСОБА_8 та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду не виявлено.

Тому підстав для скасування вироку через невинуватість ОСОБА_8 та ухвалення нового вироку, як про це ставить питання захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Покарання ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст.50, 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винної, відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419 КПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2021 року щодо неї - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4