Провадження № 1-в/638/77/23
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судове засідання засуджений та прокурор не з`явилися, були належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши клопотання, суд дійшов наступного висновку.

При підготовці до розгляду справи судом було здійснено аналіз судових рішень в ЄДРСР щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, наступне.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 638/14277/18 вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, - залишено без змін.

Під час розгляду касаційної скарги Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Частиною 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Надалі Законом України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року (далі в редакції Закону № 2046-VIII), ч. 5 ст. 72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, у разі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046- VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України №838- VIII.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_3 остаточний вид і розмір покарання, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком (Харківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2017 року) і остаточно йому призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Засуджений вважає, що у зв`язку із таким приєднанням до покарання призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, при зарахуванні йому у строк покарання терміну попереднього ув`язнення підлягали застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII.

Викладені засудженим твердження Верховний Суд визнає помилковими. Так, у цьому кримінальному провадженні, в якому до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, він був засуджений за злочин, який було вчинено 16 вересня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII. Таким чином, в межах цього кримінального провадження відсутні підстави для зарахування у строк покарання строку вказаного запобіжного заходу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Факт засудження ОСОБА_3 в іншому кримінальному провадженні за злочини, які були вчинені 13 і 15 січня 2017 року, давав підстави для застосування Закону України № 838-VIII лише в межах того ж кримінального провадження і тільки за умови застосування попереднього ув`язнення в тому ж кримінальному провадженні. Тоді це могло б вплинути на визначення невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка б на підставі ст. 71 КК підлягала повному або частковому приєднанню до покарання, призначеного в цьому кримінальному провадженні.

Проте матеріали справи не містять даних про те, що в попередньому кримінальному провадженні до ОСОБА_3 було застосовано попереднє ув`язнення, крім того згідно з вироком Харківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2017 року ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Варто зазначити, що процесуальне судочинство визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Правова доктрина виокремлює наступні ознаки преюдиції:

- зазначені обставини беруться до уваги, коли вони встановлені не лише рішенням суду окремої юрисдикції (наприклад, кримінальним судом), але й рішенням суду іншої ланки судової системи;

- під рішенням можуть матися на увазі також проміжні та допоміжні акти, у випадку, якщо в них належним чином розглянуто спірне питання;

- судове рішення повинно бути таким, що набрало законної сили;

- сторонами у справі мають бути ті ж особи/особа, стосовно яких встановлено обставини, однак суб`єктний склад сторін у справі не обов`язково має бути повністю тотожним;

- у разі скасування рішення, яке встановлює преюдицію, виникають підстави для перегляду за нововиявленими обставинами усіх тих рішень, які цю преюдицію використали.

Отже, преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі (постанова Верховного Суду у справі № 234/16272/15-ц).

Крім того згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки питання про зарахування ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення у строк покарання вже було розглянуто Верховним Судом та відмовлено у задоволенні таких доводів засудженого, тому відсутні підстави для задоволення даного клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 372, 537, 539 КПК України, ст.72 КК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1