Справа № 369/7916/23
Провадження № 1-кс/369/1797/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 29 травня 2023 року надійшла заява ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000556 від 23.08.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України.

Заявник просив скасувати арешт земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:004:5001, що належить ОСОБА_3 на праві власності, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.10.2017 року справа № 369/10927/17, провадження 1-кс/369/3099/17); скасувати арешт приватного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві власності, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.10.2017 року справа № 369/10927/17, провадження 1-кс/369/3099/17).

В обґрунтування клопотання представник заявника зазначила, що 06 жовтня 2017 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 (справа № 369/10927/17), в рамках кримінального провадження № 0000556 від 23 серпня 2017 року, накладено арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:004:5001, та приватний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

23 лютого 2023 року з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 було отримано витяг, згідно якого стало відомо про існування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.10.2017 року.

Звернувшись до суду за копією ухвали про накладення арешту, стало відомо, про снування кримінального провадження № 0000556 від 23.08.2017 року порушеного за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України в інтересах громадянки ОСОБА_5 . (копія надається). Підставою для застосування арешту, зазначена громадянка вказувала, що 09.06.2017 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області нею надіслано клопотання про застосування повороту виконання вироку суду в частині конфіскації майна, яке перебувало у її власності. У випадку, застосування судом повороту виконання рішення, на думку ОСОБА_5 , вона мала змогу отримати право пред`явлення грошової вимоги до громадянина ОСОБА_6 і в подальшому звернути стягнення на його майно.

Оскільки громадянка ОСОБА_5 вважала, що взаємовідносини громадянина ОСОБА_6 з громадянином ОСОБА_3 з приводу передачі права власності на нерухоме майно громадянина ОСОБА_6 виникли з метою уникнення у майбутньому стягнення з цього майна, ОСОБА_5 оголосила себе потерпілою.

Представник заявника зазначила, що на момент винесення ухвали суду про накладення арешту, ОСОБА_3 , як власнику вказаного арештованого нерухомого майна, не було повідомлено про розгляд у судовому засіданні клопотання про арешт, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим власник майна був позбавлений можливості бути присутнім на судовому засіданні та надати пояснення, які мають значення для вирішення справи.

Окрім цього, вважають, що слідчий суддя необґрунтовано застосував такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт нерухомого майна, з огляду на наступне.

Громадянин України ОСОБА_3 немає жодного відношення до кримінального провадження № 0000556 від 23.08.2017 року за заявою ОСОБА_5 , оскільки в даному кримінальному провадженні немає жодних доказів існування будь-яких взаємовідносин ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , особистих чи боргових зобов`язань. Саме нерухоме майно, відчуження якого оскаржувала ОСОБА_5 , ніколи не було її власністю, в заставі не перебувало, вимог щодо прав на нього, ОСОБА_5 ніколи не висувала і жодних прав щодо індивідуально визначеного майна ОСОБА_5 не набувала. Нерухоме майно, на яке накладено арешт не являється само по собі жодним засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення і відповідно не зберігало на собі його сліди, в тому числі не одержано внаслідок вчинення злочину.

10.07.2017 року державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 на підставі договору про припинення зобов`язань переданням відступного від 07.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:500, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також рішення про державну реєстрацію прав на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 511,7 кв.м., житлова 174,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . (копії надаються)

На думку ОСОБА_5 , відсутність нотаріальної форми договорів між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було достатньою підставою для визнання неправомірними дій державного реєстратора, і відповідно неправомірного переходу права власності на майно

Разом з цим, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2017 року у справі №369/11744/14 заяву ОСОБА_8 про поворот виконання вироку суду за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.5. ст. 185 КК України, та про зміну способу, виду і порядку виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2017 року залишено без розгляду. Таким чином, на момент заявлення себе як потерпілою у кримінальному провадженні №0000556, ОСОБА_5 керувалась виключно непідтвердженим наміром отримати поворот виконання вироку суду, у задоволенні якого судом було відмовлено. Крім того, ОСОБА_5 реалізувала своє право позовного оскарження рішень і підстав переходу прав власності на майно в інтересах ОСОБА_3 . Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2018 р. по справі № № 826/16096/17 за заявою ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України, державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , Державного підприємства «Національні інформаційні системи», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії, скасувати реєстраційні дії державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , яким зареєстроване перехід права власності на вищезазначене майно, у позовних вимогах ОСОБА_8 було відмовлено.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2019 року у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , про визнання правочину недійсним щодо переходу права власності на нерухоме майно було відмовлено.

Всі рішення судів набули законної сили, інші судові рішення які б стосувались вимог ОСОБА_5 на майно, ОСОБА_3 не відомі.

Таким чином, на думку скаржнкиа, в ході розгляду судових справ протягом 2017-2019 років, було повним обсягом досліджено правомірність переходу права власності на зазначене нерухоме майно, і відсутність законних підстав у ОСОБА_5 щодо висунутих нею вимог на це майно. Крім того, сама вимога щодо повороту виконання вироку, яка зазначалась ОСОБА_5 як підстава для її майнових вимог і підстава порушення кримінального провадження не була задоволена судом.

З моменту порушення кримінальної справи, до моменту звернення до суду про скасування накладеного арешту на майно, інформація щодо проведення будь-яких слідчих дій заявнику не була відома.

Заявник зазначає, що за весь це час 2017-2023 роки, жодній особі не було не лише пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а навіть виклику до слідчого щодо надання пояснень по суті заяви ОСОБА_5 . На підставі адвокатського запиту до Київської обласної прокуратури, 23.03.2023 року отримано відповідь № 09/3-1109 вих 23, що кримінальне провадження № 0000556 за ч. 2 ст. 192 КК України з приводу можливого заподіяння невстановленими особами значної майнової шкоди ОСОБА_5 перебуває в секторі дізнання відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

26.04.2023 року до відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області було спрямовано адвокатський запит з приводу надання інформації відносно ОСОБА_3 та існування об`єктивних підстав для накладення арешту на майно, проте в порушення ч. 2. ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідь на запит проігнорована та надана не була.

В судове засідання заявник та його адвокат не з`явилися, до суду через канцелярію адвокат ОСОБА_9 подала заяву про розгляд клопотання у його відсутності, у якій подане клопотання підтримав, просив задовольнити.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явилися, про час, дату та місце розгляду клопотання їх було повідомлено належним чином.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити, з наступних підстав.

06 жовтня 2017 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_4 (справа № 369/10927/17), в рамках кримінального провадження № 0000556 від 23 серпня 2017 року, накладено арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:004:5001 та приватний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 на праві власності, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 323848490 від 23.02.2023 року.

10.07.2017 року державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства "Новозаводське" Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 на підставі договору про припинення зобов`язань переданням відступного від 07.07.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:500, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також рішення про державну реєстрацію прав на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 511,7 кв.м., житлова 174,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2017 року у справі №369/11744/14 заяву ОСОБА_5 про поворот виконання вироку суду за її обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.5. ст. 185 КК України, та про зміну способу, виду і порядку виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2017 залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2018 року по справі № 826/16096/17 за заявою ОСОБА_5 до Міністерства юстиції України державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , Державного підприємства «Національні інформаційні системи», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити дії скасувати реєстраційні дії державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 , яким зареєстровано перехід права власності на вищезазначене майно, у позовних вимогах ОСОБА_5 було відмовлено.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2019 року у позовній заяві ОСОБА_5 до: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області ОСОБА_7 . про визнання правочину недійсним щодо переходу права власності на нерухоме майно ОСОБА_5 було відмовлено.

Згідно відповіді на адвокатський запит Київської обласної прокуратури від 23.03.2023 року№ 09/3-1109 вих 23, що кримінальне провадження № 0000556 за ч. 2 ст. 192 КК України з приводу можливого заподіяння невстановленими особами значної майнової шкоди ОСОБА_5 перебуває в секторі дізнання відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

На неодноразові запити Києво-Святошинського районного суду Київської області про витребування матеріалів кримінального провадження № 0000556 від 23.08.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, матеріали до суду надані не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, тому враховуючи принцип диспозитивності клопотання розглядається за наявними матеріалами у справі.

Слідчий суддя зазначає, що у кримінальному провадженні існує два види інтересів - суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції та особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 06.10.2017 року, при арешті майна, слідчий суддя ОСОБА_4 виходив з того, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, вжиті в рамках кримінального провадження№ 0000556 від 23.08.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, про арешт майна, процесуальні заходи його забезпечення щодо майна ОСОБА_3 , відпала потреба, а відтак такий арешт майна підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, враховуючи позицію заявника, з огляду та ті обставини, що арешт був накладений з метою збереження речових доказів, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, приймаючи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна,- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/10927/17 від 06.10.2017 року, на приватний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , накладений у кримінальному провадженні за № 0000556 від 23.08.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, про арешт майна.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/ від 06.10.2017 року, на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером № :01:004:5001, що належить ОСОБА_3 , накладений у кримінальному провадженні за № 0000556 від 23.08.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, про арешт майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1