Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1033/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.272 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

захисника потерпілого

ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів, Житомирської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

виправдано за ч.2 ст.272 КК України та закрито кримінальне провадження у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Згідно вироку, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що обіймаючи посаду начальника кар`єра «Бистріївський» спільного іспансько-українського підприємства «Іскор» допустив порушення правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що заподіяло інші тяжкі наслідки, за наступних обставин.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 наказом від 01.07.2014 призначений на посаду начальника кар`єра «Бистріївський» (далі кар`єр) спільного іспансько-українського підприємства «Іскор» (далі СП «Іскор»). Обіймаючи цю посаду, ОСОБА_7 допустив порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві в порушення вимог:

- посадової інструкції начальника кар`єра, де в Розділі 3 п.3.5, п.3,6 зазначено, що начальник кар`єра зобов`язаний забезпечувати: ведення технологічних процесів та робіт в суровому дотриманні вимог норм праці, затвердженими проектами, паспортами, типовими схемами та іншими технічними документами; наявність, справний стан та безпечну експлуатацію обладнання, технологічних транспортних засобів, вантажопідіймальних механізмів, санітарно-технічних приладів, а також виробничих приміщень та споруд; безпечні умови праці; організовувати та проводити своєчасне проходження працівниками періодичних медичних оглядів; інструктажі та навчання працівників безпечним прийомам та методам праці, не допускати до управління механізмами, пристроями осіб, які не мають на це право;

- технологічної карти «Виробничих процесів з переміщення, навантаження і транспортування блоків у кар`єрі при використанні тягової лебідки, вантажопідйомного крана і транспортних засобів, де в розділі 1, п.2.2. зазначено, що застосування закладного штиря допускається тільки для переміщення блоків першого ряду в межах одного підступу з нульового робочого майданчика. Для закріплення штиря у верхній грані блоку буриться отвір глибиною не менше 01 висоти блоку і діаметром, який забезпечує щільне входження штиря в отвір. Відстань від центру закладного отвору до тильної грані блоку має бути не менше 0, 15 ширини блоку. При переміщенні закладного штиря необхідно суворо дотримуватися запобіжних заходів, які виключають його вільне переміщення при виході з закладного отвору або відколу каменю, що забезпечується надійним кріпленням до тягового тросу. Відповідно до розділу 1 п. 2.3, перед початком робіт з переміщення блоків, майстром (начальником) і робочим бригади проводиться ретельний огляд закладного штиря і кованих скоб - наявність тріщин, потоншення: деформація тіла неприпустима. При цьому категорично забороняється використання деформованих штирів і скоб;

- типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), де п. 6.4 передбачено, що первинний інструктаж проводиться до початку роботи безпосередньо на робочому місці з працівником: новоприйнятим (постійно чи тимчасово) на підприємство або до фізичної особи, яка використовує найману працю; який переводиться з одного структурного підрозділу підприємства до іншого; який виконуватиме нову для нього роботу. Також в п. 6.8 зазначено, що первинний, повторний, позаплановий цільовий інструктажі проводить безпосередній керівник робіт (начальник структурного підрозділу, майстер) або фізична особа, яка використовує найману працю, в п. 6.10 вказано, що про проведення первинного, повторного, позапланового та цільового інструктажів та їх допуск до роботи, особа, яка проводила інструктаж, уносить запис до журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці. Сторінки журналу реєстрації інструктажів повинні бути пронумеровані, прошнуровані і скріплені печаткою. Відповідно до п. 7.1, новоприйняті на підприємство працівники після первинного інструктажу на робочому місці до початку самостійної роботи повинні під керівництвом посвідчених, кваліфікованих працівників пройти стажування протягом не менше 2-15 змін або дублювання протягом не менше шести змін. Стажування або дублювання проводиться, як правило, під час професійної підготовки на право виконання робіт з підвищеною небезпекою у випадках, передбачених нормативно-правовими актами з охорони праці.

Внаслідок допущених ОСОБА_7 порушень зазначених правил безпеки, 25.06.2015 о 11:15 годині на території виробничої дільниці кар`єру, що знаходиться у с. Кам`яний Брід Коростишівського району, Житомирської області, водій за суміщенням посади колія плит та блоків ОСОБА_9 , який відповідно до наказу по кар`єру № 15/1-к від 01.06.2015 перебував на посаді водія і за сумісництвом двадцять п`ять днів розколювача (колія) плит та блоків, маючи мінімальні навики в роботі та знання правил безпеки на виробництві, оскільки первинний та повторний інструктаж за суміщеною посадою з останнім не проводився, виконував функцію оператора лебідки ЛПП-10 та під час завершення відтягування блока від масиву за допомогою стального канату лебідки, що закупорений металевою приспособою (притикою), остання висковзнула з місця кріплення у камені (у зв`язку з його руйнуванням), внаслідок чого під дією швидкості потрапила в ногу ОСОБА_9 .

Відповідно до пунктів 73, 74 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, які виконуються за нарядом-допуском СП «Іскор» згідно наказу Держнаглядохоронпраці України №15 від 26.01.2005, дозволу № 021.15.18 на виконання робіт з підвищеною небезпекою, роботи, що виконував ОСОБА_9 , відносяться до робіт з підвищеною небезпекою.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1601 від 08.09.2015 у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів кісток лівої гомілки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності № 680/16-23 від 28.10.2016, вказана подія нещасного випадку, що стався з водієм з суміщенням посади колія плит СП «Іскор» ОСОБА_9 , з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з діями начальника кар`єра «Бистріївський» СП «Іскор» ОСОБА_7 .

Таким чином, начальник кар`єру «Бистриївський» СП «Іскор» ОСОБА_7 , будучи особою, яка зобов`язана дотримуватись правил безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, що призвело до інших тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя ОСОБА_9 .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що зібраних на стадії досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні доказів недостатньо для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.272 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організацією та здійсненням робіт з підвищеною небезпекою, зазначених у відповідному Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512.

Крім цього, просить в ході апеляційного розгляду провести часткове дослідження доказів.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом при дослідженні письмових матеріалів кримінального провадження були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим, судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Аргументуючи свої апеляційні вимоги, вказує на те, що судом першої інстанції у своєму вироку безпідставно взято до уваги покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , проте, на думку апелянта, суд першої інстанції у своєму вироку не обґрунтував причини з яких від не бере до уваги висновок експерта №680/16-23 від 28.10.2016.

Зазначає, що відповідно висновку експерта №680/16-23 від 28.10.2016 за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності з ОСОБА_9 за суміщеною посадою розколювача (колія) плит та блоків первинний та повторний інструктаж не проводився, не проведено стажування або дублювання, яке проводиться під час професійної підготовки на право виконання робіт з підвищеною небезпекою, що порушує вимоги посадової інструкції начальника кар`єра ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, його дії з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку, який стався з ОСОБА_9 .

Окрім того, вказує на те, що ОСОБА_9 пояснив експерту, що в день нещасного випадку ОСОБА_17 , який знаходився зверху, відколював гранітну плиту за допомогою молота та клинка. За допомогою молота колій в гранітну плиту забив притику, тому, на думку апелянта, закладний штир деформувався під час того, коли забивався молотом у гранітну плиту.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить вищезазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 також просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін..

Заслухавши доповідача, прокурора який підтримав подану ним апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_18 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку захисника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції даних вимог дотримався.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тому, вимоги прокурора про часткове дослідження матеріалів справи, апеляційний суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що суд першої інстанції оцінив з точки зору належності, допустимості та достовірності усі докази, як того вимагають зазначені вище положення ст.ст.94, 370 КПК України, а тому апеляційний суд не вбачає необхідності повторного їх дослідження.

Варто також зауважити, що посилаючись в своїй апеляційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції при дослідженні письмових матеріалів кримінального провадження, прокурором не зазначено які саме порушення були допущені судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, що призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та перешкодили суду ухвалити законне рішення.

Окрім того, відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинуваченим або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Положеннями статей 8, 9, 17 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» встановлено, що докази мають визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив підстави і мотиви з яких він вважає висновок експерта № 680/16-23 від 28.10.2016 таким, що суперечить іншим матеріалам кримінального провадження і викликає сумнів у його належності.

Тому, доводи прокурора з цих підстав, апеляційний суд вважає безпідставними.

Що стосується показів свідків та потерпілого, на які в свої апеляційній скарзі посилається прокурор, апеляційний суд вважає їх належними та допустимими, оскільки дані свідки безпосередньо були присутні на місці події 25.06.2015, а при допиті в суді першої інстанції, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази відповідно до ст.384 КК України.

Слід зауважити, що допитані в суді першої інстанції безпосередні свідки нещасного випадку, що мав місце 25.06.2015, пояснили, що потерпілий ОСОБА_9 проходив теоретичний курс на посаду водія блоків і плит, що тривав 14 днів, в день події ОСОБА_7 , перед початком роботи, був проведений інструктаж, однак в журнал його не записали у зв`язку із зайнятістю останнього, а притика, що стала причиною нещасного випадку, була нова та без деформацій.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_9 також підтвердив, що проходив 14 денний курс на посаду водія блоків і плит, перед початком роботи 25.06.2015 отримав інструктаж та додав, що вини ОСОБА_7 нещасному випадку він не вбачає.

Щодо самого висновка експерта № 680/16-23 від 28.10.2016 згідно якого, дії начальника кар`єра Бистриївський, СП «Іскор» ОСОБА_7 та дії потерпілого ОСОБА_9 з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку з останнім, варто зазначити таке.

Згідно показів експерта ОСОБА_19 , останній пояснив, що експертиза була проведена на підставі вихідних даних, які були надані слідчим. Якщо були надані інші вихідні дані, то і висновок міг бути іншим, враховуючи те, що притика не та, що використовувалась під час буріння в день події.

Згідно показів обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 притику, що описана в протоколі огляду місця події від 10.07.2015 та використовувалась для фототаблиці, дістали з металобрухту, вона була деформована та не є тією притикою, що стала причиною нещасного випадку з ОСОБА_9 25.06.2015.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неналежності висновку експерта № 680/16-23 від 28.10.2016 як доказу.

Що ж стосується посилань прокурора на можливу деформацію закладного штиря в результаті дій свідка ОСОБА_17 , то вони не підтверджуються матеріалами справи та мають характер припущень, тому, апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Враховуючи вищевказане в сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, дав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, як про те просять в своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2022 року, відносно ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: