Справа № 385/340/20
Провадження № 1-кп/385/82/23
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

03.07.2023 Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі суду в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 03.02.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п.11 ч.2 ст.115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів Калінки- ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

до Гайворонського районного суду Кіровоградської області на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 10.05.2023 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 03.02.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.11 ч.2, ст.115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Також прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, поклавши на нього наступні обов`язки: з 22.00 год. по 06.00 год. наступної доби не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні за винятком участі у процесуальних діях. В обґрунтування доводів клопотання зазначає, що 14.02.2020 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п.11 ч.1 ст. 115 КК України. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.02.202 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався, був змінений на цілодобовий домашній арешт, а надалі обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк якого закінчився. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на даний час також завершився. Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_7 , проведеним оглядом місця події від 08.02.2020, даними аудіо-відеоконтролю особи від 08.02.2020, оглядом електронної інформаційної системи від 10.02.2020, проведеним оглядом місця події від 14.02.2020. На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст. 177 КПК України можливість ОСОБА_5 переховуватися від суду, оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення. Таким чином є достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки ч.2 ст. 115 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу, направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду;

п.3 ч.1 ст. 177 КПК України можливість впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні. Обвинуваченим ОСОБА_5 може бути здійснений вплив на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань, що позбавить суд можливості встановити всі обставини у кримінальному провадженні;

п.4 ч.1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обвинувачений ОСОБА_5 може зловживати своїми правами та обов`язками, визначеними нормами КПК України, що вплине на дієвість та прийняття рішення у розумні строки;

п.5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Протиправні дії ОСОБА_5 припинені з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та з метою запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які продовжують існувати, стосовно обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід аніж домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали виступ прокурора щодо можливості призначення обвинувального акта до судового розгляду, а також підтримали клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також просили прийняти до розгляду поданий потерпілою цивільний позов.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 не заперечувала проти призначення обвинувального акта до судового розгляду. Щодо поданого потерпілою цивільного позову, то не заперечувала проти прийняття такого. Що стосується поданого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то проти такого заперечила, просила у задоволенні такого відмовити. Зазначила, що запобіжний захід відносно ОСОБА_5 неодноразово змінювався судом, в останній раз 04.11.2021 судом за клопотанням прокурора ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на особисте зобов`язання. В січні 2022 дія ухвали суду вичерпала свою силу і тривалий час відносно ОСОБА_5 не діяв жодний запобіжний захід. Незважаючи на відсутність запобіжного заходу, її підзахисний виконував процесуальні обов`язки. Докази впливу ОСОБА_5 на свідків або потерпілу прокурором до клопотання не долучено. Натомість в матеріалах справи містяться докази наявності у ОСОБА_5 соціальних зв`язків за місцем проживання, оскільки він працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має двох малолітніх дітей, проживає в АДРЕСА_1 . З огляду на викладене просить обрати її підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, а саме у виді особистого зобов`язання, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 підтримав позицію захисника ОСОБА_13 , додатково зазначив, що клопотання прокурора необґрунтоване. Підзахисний не порушував процесуальних обов`язків після завершення дії попередньо обраного запобіжного заходу. Наявність сталих соціальних зв`язків ОСОБА_5 свідчать про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора та про можливість обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. Крім того захисник не заперечив проти призначення даного обвинувального акта до судового розгляду, що ж стосується поданого потерпілою цивільного позову, то в прийнятті такого не заперечував.

Обвинувачений повністю підтримав позицію своїх захисників.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що кримінальне провадження можливо призначити до судового розгляду, виходячи з таких підстав.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, а тому підстави для його повернення прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, відсутні. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для закриття кримінального провадження, які передбачені п.4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, відсутні. Дана справа підсудна Гайворонському районному суду Кіровоградської області згідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 10.05.2023.

Після роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних, в порядку ст. 384 КПК України, відповідне клопотання суду під час підготовчого судового засідання обвинуваченим та його захисниками не заявлено.

За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного обвинувального акта до судового розгляду, яке належить здійснити колегією у складі трьох професійних суддів у відкритому судовому засіданні.

Крім цього, судом вирішено питання щодо дати, часу та місця проведення судового розгляду, складу осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Під час досудового розслідування згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2020 стосовно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.01.2021 змінено на цілодобовий домашній арешт. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк до 02.01.2022, який в подальшому закінчився. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці до 12.03.2023. На даний час строк запобіжного заходу сплив.

Прокурор обґрунтовує клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту наявністю ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати, а саме: можливістю ОСОБА_5 переховуватись від суду та кримінальної відповідальності через можливе покарання, його можливістю впливати на потерпілу і свідків з метою зміни ними показань, зловживати своїми правами та обов`язками, чим вплине на прийняття рішення у розумні строки, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленні волі. Виходячи з переліку запобіжних заходів, закріплених у ст. 176 КПК України, такий запобіжний захід має застосовуватися у тих випадках, коли застава або інші його види є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою - занадто суворим.

Статтею 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами), передбачено застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ як джерела права, такий обов`язок також закріплений в ч.5 ст. 9 КПК України.

Зокрема, у справі «Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії» ЄСПЛ зазначив, що і тримання під вартою у в`язниці, і домашній арешт були для заявників позбавленням свободи, виходячи із розуміння п.п. «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Домашній арешт є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на обвинуваченого у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу, реалізуються й контролюються органом Національної поліції завдяки наявним у них силам і ресурсам у взаємодії з органом, уповноваженим на проведення оперативно-розшукової діяльності й органом досудового розслідування, у чиєму провадженні знаходиться справа.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин.

Згідно ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та п.2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5, ч.6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В контексті практики Європейського суду з прав людини слід зазначити, що ризик втечі та переховування обвинуваченого від правосуддя, про що стверджує прокурор, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового обвинувального вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його маловірогідність чи його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови», «W. Проти Швейцарії», «Панченко проти Росії»).

Вирішуючи питання про застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу та надаючи оцінку доводам клопотання в частині наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, тим самим ухилятися від кримінальної відповідальності, то суд ураховує, що прокурором не надано суду жодних доказів на підтвердження факту невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, суд враховує той факт, що обвинувачений після завершення дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання тривалий час виконував процесуальні обов`язки належним чином і будь-яких порушень не допускав.

Суд також враховує і особу обвинуваченого, який має постійне офіційно зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, відсутність у нього судимостей, що в сукупності свідчить про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, та підтверджується документами, наявними в кримінальному провадженні, які достатньо переконливо свідчать про суттєве зниження ризику ухилення обвинуваченого від суду.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , на що посилається в клопотанні прокурор, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, хоча і є вагомим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак, не може бути достатньою підставою для законності позбавлення особи свободи.

Що стосується доводів клопотання прокурора про можливість впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу у провадженні, то, ураховуючи тривалий розгляд справи в судах першої інстанції, матеріали провадження не містять жодних відомостей та доказів, які б підтверджували дані обставин, та такі і не надані прокурором в суді.

В той же час, суд ураховує той факт, що кримінальне правопорушення, вчинення якого ставиться в провину обвинуваченому, має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, що знизилась, проте не перестала існувати, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства,

З огляду на вимоги ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є, в тому числі, забезпечення балансу між правами і інтересами окремої особи (обвинуваченого) та суспільними інтересами (захист особи, суспільства і держави), а також застосування належної правової процедури.

Отже, на даному етапі, обмеження прав особи, що має процесуальний статус обвинуваченого, обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде сприяти досягненню дієвості кримінального провадження, і не становить надмірного втручання у права і свободи обвинуваченого, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у сукупності з ризиками кримінального провадження. Суд виходить з того, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, не становить непропорційного порушення прав людини, а, отже, таке втручання є розумним і співмірним для цілей цього кримінального провадження.

Таким чином, дотримуючись принципів, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності обставин, суд вважає доцільним застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження цілком спроможний на даний час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, судом вирішено всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, які передбачено ст. 315 КПК України, а тому відповідно ч.1 ст. 316 КПК України суд вважає за можливе призначити судовий розгляд.

Керуючись ст. 176, 177, 179, 194, 314, 315, 316, 350, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 385/340/20, провадження № 1-кп/385/82/23, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 п.11 ч.2 ст. 115 КК України у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області на 12.07.2023, о 10 год. 00 хв.

Судовий розгляд проводити колегією суддів у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Викликати в судове засідання: прокурора, потерпілу та її представника, обвинуваченого та його захисників.

Клопотання потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Прийняти до розгляду в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 03.02.2020, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.11 ч.2 ст.115 КК України, цивільний позов, поданий потерпілою ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Визнати потерпілу ОСОБА_7 цивільним позивачем.

Визнати обвинуваченого ОСОБА_5 цивільним відповідачем.

Клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_10 задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього на строк 2 місяці з 03.07.2023 до 02.09.2023 виконання наступних обов`язків:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні за винятком їх участі у процесуальних діях;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали доручити Відділенню поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали, в частині виконання обвинуваченим обов`язків, визначити до 02.09.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити до Відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, а також до Кіровоградської обласної прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3