Справа № 541/2990/23
Провадження № 1-кс/541/884/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 24.08.2023 року до ЄРДР за № 0001064 клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками майном, вилучене в ході огляду місця події: автомобіля марки MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , але фактичним користувачем автомобіля є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), визначивши місце зберігання майна - на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів СПД №1 ВП №3 Миргородського РВП за адресою смт. Шишаки, вул. Небесної Сотні, 8.

Клопотання обґрунтоване тим, що 24.08.2023 надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_7 , про те що, 24.08.2023 поблизу села Переводчикове, Шишацьккої ТГ Миргородського району на відкритій місцевості виявлено органічні рештки тварин, які забруднюють навколишнє середовище. Відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0001064. Під час огляду місця події, території поблизу с. Переводчикове, Шишацької територіальної громади Миргородського району на відкритій місцевосці виявлено насип органічних решток тварин та насип перегною. В подальшому, 24 серпня 2023 року в межах населеного пункту с. Білаші, Шишацьккої ОТГ, Миргородського району виявлено насип перегною та автомобіль MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 - спеціалізований вантажний самоскид із перегноєм у кузові, який знаходився на місці події та вилучено та поміщено на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів СПД №1 ВП №3 Миргородського РВП за адресою смт. Шишаки, вул. Небесної Сотні, 8 про що винесено відповідну постанову. З метою забезпечення зберігання речового доказу до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема проведення експертиз, прокурор просив накласти арешт на вищезазначений автомобіль, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками майном.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Власник автомобіля ОСОБА_5 та фактичний користувач ОСОБА_6 , сповіщені про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явились.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Зазначила, що ані власник майна, ані водій автомобіля ОСОБА_6 не знали, який вантаж буде перевозитися. Водій приїхав на замовлення, автомобіль завантажили, запевняли, що є дозвіл на перевезення вантажу. Накладення арешту на автомобіль повністю зупинить господарську діяльність власника майна ОСОБА_5 , який є ФОП, є власником автомобіля, не зможе виконувати свої обов`язки щодо вже укладених договорів, що призведене до штрафних санкцій. Власник майна жодного відношення не має до тієї речовини, що перевозили на автомобілі. Зазначила, що наразі вже вилучили з цього автомобіля всі необхідні зразки, автомобіль оглянуто, на її думку, потреби в накладенні арешту на автомобіль немає. Враховуючи зазначене, просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, повернувши вилучене майно власнику.

Вислухавши пояснення прокурора та представника власника майна, вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001064 від 24.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2023 надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_7 , про те що, 24.08.2023 поблизу села Переводчикове, Шишацьккої ТГ Миргородського району на відкритій місцевості виявлено органічні рештки тварин, які забруднюють навколишнє середовище. Під час огляду місця події, території поблизу с. Переводчикове, Шишацької територіальної громади Миргородського району на відкритій місцевосці виявлено насип органічних решток тварин та насип перегною.

В подальшому під час досудового розслідування, 24 серпня 2023 року в межах населеного пункту с. Білаші, Шишацьккої ОТГ, Миргородського району виявлено насип перегною та автомобіль MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 - спеціалізований вантажний самоскид із перегноєм у кузові, який знаходився на місці події та вилучено та поміщено на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів СПД №1 ВП №3 Миргородського РВП за адресою смт. Шишаки, вул. Небесної Сотні, 8.

Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 24.08.2023р. автомобіль марки MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0001064.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 власником автомобіля марки MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Однак, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя враховує судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 173КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на автомобіль, оскільки прокурором доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення та зазначений автомобіль є майном, що може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а також несе у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідають

критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, та з метою збереження речового доказу.

При цьому, з урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора частково, наклавши арешт на автомобіль марки MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , але фактичним користувачем автомобіля є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження, передавши автомобіль власнику.

Право користування автомобілем не буде перешкоджати проведенню слідчих дій, оскільки залишає за собою право збереження речових доказу у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 239 КК України такий вид покарання, як конфіскація не передбачений. Згідно ст. 96-1 КК України це майно не підлягає спеціальній конфіскації.

Вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_5 у разі необхідності надавати транспортний засіб у розпорядження слідчих органів, а також попередити власника про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 від 25 серпня 2023 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001064 задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасове вилучене в ході огляду місця події 24 серпня 2023 року майно: автомобіль марки MAN марки TGS 32.360 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , але фактичним користувачем автомобіля є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження майном.

Передати автомобіль на зберігання власнику ОСОБА_5 .

Зобов`язати ОСОБА_5 за першою вимогою слідчого, прокурора або суду надати вказаний транспортний засіб.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1