печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

24.05.2023 ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді з клопотанням в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України, про арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме на грошові кошти розміщенні на рахунках банківських установ та на все належне на праві власності майно Акціонерного товариства «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК» (, місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 4, літ. А, А1) в межах суми стягнення за цивільним позовом у розмірі 21 987 418 (двадцять один мільйон дев`ятсот вісімдесят сім тисяч чотириста вісімнадцять) гривень.

В обґрунтування клопотання заявник вказує, що 22.05.2021 Печерським управлінням поліції ГУНП у м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України за заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 22.03.2021 ОСОБА_2 по факту того, що Акціонерне товариство «ВЕСТ ФАЙНЕНС ЕНД КРЕДИТ БАНК» (АТ «КРЕДИТВЕСТ БАНК») звернулося із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до Печерського УП ГУ НП у м. Києві, у якому вказало неправдиві відомості про ніби то вчинене ним кримінальне правопорушення (вчинення шахрайських дії. як керівника ТОВ «КРАФТ ПАЙП», ТОВ «РВ-ІНТЕРНЕШНЛ»), у зв`язку з чим здійснюється примушування його до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою застосування насильства над потерпілим.

ОСОБА_2 в кримінальному провадженні № 0000957 від 22.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України визнано потерпілим, що підтверджується зокрема копією листа від 23.08.2021 № 714-Аз/125/52-2021.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_2 було подано до органу досудового розслідування цивільний позов від 05.10.2021, який долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000957 від 22.05.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України. Розмір позовних вимог складає - 21 987 418 (двадцять один мільйон дев`ятсот вісімдесят сім тисяч чотириста вісімнадцять) гривень.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Так, частиною 1 статті 171 КПК України, окрім іншого зазначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати.

Також, законодавцем зазначено у частині 3 вказаної статті зазначено, що у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що клопотання заявника про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України так як в ньому не зазначено чіткий перелік і вид майна, що належить арештувати, а також не надано доказів факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди та не доведено, що заявник набув статусу цивільного позивача.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки клопотання ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, то його слід повернути заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 171, 172, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_2 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000957 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 КК України, повернути заявнику для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1