Справа№ 953/1303/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 02.01.2023 за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, на утриманні нікого не маючого, тимчасово не працюючого, зі слів до жовтня 2022 року працюючого оператором заправки "А-ГАЗ", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року близько 14 години 10 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходилися за місцем проживання останнього в квартирі АДРЕСА_3 .

Під час вживання алкогольних напоїв у ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , виник конфлікт, в ході якого у нього виник прямий умисел, спрямований на умисне вбивство останнього, тобто умисне протиправне заподіяння йому смерті.

З метою реалізації своїх злочинних дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_3 схопив правою рукою зі столу кухонний ніж та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 , свідомо допускаючи й бажаючи настання таких, наніс один удар в область шиї потерпілому, заподіявши йому різану рану шиї по передній поверхні з ушкодженням щитоподібного хряща, яка, згідно до висновку судово-медичної експертизи №09-131/2023 від 30.01.2023, відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, відповідно до пп.2.3.1 «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Однак ОСОБА_3 свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 , не довів до кінця із причин, що не залежать від його волі, оскільки конфлікт був припинений свідком ОСОБА_7 , який викликав швидку медичну допомогу та потерпілому ОСОБА_6 була надана своєчасна допомога.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України не визнав, при наданні додаткових показів заперчував нанесення удару ножем, посилаючись на прогалини у пам`яті, в подальшому визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України - спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень, зазначив, що не мав на меті вбивати потерпілого ОСОБА_6 . По суті вчиненого повідомив, що 02 січня 2023 року вранці пішов до гаражу, зустрів ОСОБА_7 , вирішили відсвяткувати новий рік, хтось запропонував піти до потерпілого ОСОБА_6 , він відмовився. Пізніше підійшов ОСОБА_8 запропонував піти до нього. По дорозі зустріли ОСОБА_6 у якого була одна пляшка горілки ємністю 1 літр. В чотирьох прийшли до ОСОБА_8 , увійшли на кухню, сіли за стіл, який було притиснуто до стіни, він присів на куті столу, сиділи випивали. Випивали приблизно з 11 години до 15 години. ОСОБА_8 також купував горілку, вона стояла на підвіконні. Спілкувались про життя, з приводу червоної ікри, що вона не справжня. Потім ОСОБА_8 пішов спати, ОСОБА_7 вставав зі столу, на столі була червона ікра, він різав хліб ножем. Сварок, скандалів не було. Потім нічого не пам`ятає, почав кричати ОСОБА_8 , він лежав на підлозі, потім встав одягнувся та пішов, коли йому повідомили, що він ледве не вбив потерпілого він здивувався. По дорозі додому він увійшов до під`їзду власного будинку, де тричі впав та розбив обличчя. Прийшов до квартири, ліг спати. Його дружина прийшла о 22 00 годині. Дружина сварила за брудну куртку та штани. Потім прийшли працівники поліції, опитали його та затримали. Повідомити яку кількість горілки випив не може. Потерпілого знає близько 20 років. Між ними доброзичливі стосунки, сварок не було. Зі свідком ОСОБА_7 також добрі стосунки, ОСОБА_8 знає поверхнево. На його думку підстави його оговорювати у свідків та потерпілого відсутні. Конфліктів в цей день не було. Також під час початкової розповіді зазначив, що потерпілому ОСОБА_6 удари не наносив. Після допиту свідка ОСОБА_7 обвинувачений та у подальшому під час судового розгляду зазначив, що свідки його не оговорюють. Потерпілий ОСОБА_6 під час вживання алкоголю не падав, сидів за столом, біля нього був ніж яким він різав хліб, та потім цим ножем, який перебував у правій руці наніс удар в ділянку шиї з ліва на право, лезом по шиї, проте наміру вбивати не мав, та повідомити з якою метою причинив тілесне ушкодження також не може. Після удару ножем допомагав шукати рушник, щоб прикласти до рани. Перед нанесенням удару спілкувались про армію, сварки не було, але сперечались. Потім свідок ОСОБА_8 почав кричати на нього, він одягнувся і пішов додому. Зазначив що у його діях наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України. У судовому засіданні 30.06.2023 року пояснив, що він зі ОСОБА_7 02.01.2023 року купили у магазині 1 літр горілки, зустріли ОСОБА_8 , який купив три пляшки горілки по 0,5 літри, сиділи вживали алкоголь, після того як господар квартири пішов спати, сиділи далі спілкувались з потерпілим, розмовляли про армію, Афганістан, згадали одного знайомого, який розповідав, що служив у В`єтнамі, однак з цього приводу були сумніви, на підставі чого виник навіть не спір, а спілкування на підвищених тонах. Він як колишній працівник поліції, військовий має навички володіння холодною зброєю. Цей удар був випадковий, оскільки перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, простіше попасти в тіло. Так склалось, що удар наніс по шиї, не хотів спричиняти свідомо удар, вдруге удар не наніс, тому умисел на вбивсто відсутній. Навичок розрахунку сили удару не має. Коли ОСОБА_8 прокинувся він його випроводив з квартири, щоб не загострювати ситуацію. Під час надання пояснень обвинуваченим зазначалось, що коли потерпілий приходив до нього в гараж у стані сп`яніння, то виникало бажання дати йому підпотиличник, з добрих намірів.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України за обставин, які викладені в обвинувальному акті, та встановлені під час судового розгляду незважаючи на не визнання ним своєї вини, підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що йому з ранку 02.01.2023 року зателефонував ОСОБА_8 , запросив до себе у гості, вони зустрілись на кінцевій зупинці. Взяли горілки 3-4 пляшки, та пішли до нього додому. ОСОБА_8 готував м`ясо, він сидів за столом, спиною до вікна, поряд з ним сів ОСОБА_7 , також був присутній ОСОБА_3 , про щось спілкувались. Пізніше ОСОБА_8 пішов спати, ОСОБА_7 вийшов покурити, він залишився з ОСОБА_3 . Вони про щось розмовляли, суті розмови, не пам`ятає, він багато випив його хитало, можливо він встав, а в цей час обвинувачений різав хліб, і намагався його утримати та випадково його порізав. Вони не сварились, він не міг спеціально нанести йому удар. Він відчув удар і біль та полилась кров. ОСОБА_9 дав рушник, щоб закрити рану, викликав швидку. Спустився до швидкої та його забрали до лікарні. Що робив ОСОБА_3 після нанесення удару він не бачив. В лікарні до нього приходила слідча, опитувала. Також проводився слідчий експеримент. Тиску на нього від працівників органів досудового розслідування не було. Покази він надавав добровільно. Все підписував. З обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах, не вірить, що він наніс йому удар навмисно, все що відбулось, це прикра випадковість. В судовому засіданні 26.07.2023 року потерпілий зазначив, що до нанесення йому удару ножем по горлу, вони з обвинуваченим сперечались, під час нанесення удару ножем він сидів за столом, не стояв. Обвинувачений також сидів, можливо привстав, щоб дотягнутись до нього через стіл. Претензій морального, матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 02.01.2023 року він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 зустрілись, купили горілки, пішли до нього додому відсвяткувати новий рік. О котрій годині не пам`ятає. Було 3 пляшки по 0,5 літра горілки. У нього було багато закуски, вони сиділи на кухні вживали алкоголь, спілкувались. Потім він пішов спати, прокинувся від галасу, увійшов до приміщення кухні, де побачив калюжу крові між столом та кухонною плитою, ОСОБА_3 сидів на підлозі. Він його витяг з приміщення кухні до коридору, після чого виштовхав за межі квартири. У обвинуваченого не питав, що сталось. Він нерозбірливо говорив, через стан сп`яніння, що ОСОБА_3 ножем полоснув потерпілого по шиї.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно о 09-10 годині ранку він зустрівся з ОСОБА_8 , який запросив до себе в гості. Також були ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Вони розмістились на кухні, сиділи за столом, святкували, вживали алкогольні напої. Кожен випив грам по 300 горілки, було три пляшки горілки по 0,5 літри. Він разом з ОСОБА_8 пішли спати. Він прокинувся, повернувся до приміщення кухні, де сидів потерпілий з обвинуваченим, вони розмовляли за армію. ОСОБА_3 вдарив ножем, який тримав у правій руці, потерпілого по шиї з ліва на право. Удар був нанесений несподівано. Погроз від ОСОБА_3 перед нанесенням удару потерпілому не було. Кухонний ніж лежав на столі. Сиділи вони один до одного обличчям. Перед нанесенням удару вони сиділи розмовляли, а він вийшов покурити, потім повернувся. Потерпілий сидів, не стояв та не падав. Відстань між ними становила приблизно 60-80 см, після нанесення удару шукали рушник. Він знайшов рушник та передав його потерпілому. Після подій спілкувався з потерпілим, який йому говорив, що не хоче щоб у ОСОБА_3 були неприємності. Обговорювали події, які стались. Неприязних стосунків з обвинуваченим у нього не було. Підстав його оговорювати не має.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_3 тривалий проміжок часу близько 20 років, може його охарактеризувати як нормальну людину, яка поводить себе спокійно, балакучий, про конфліктні ситуації з ним йому не відомо. Критику сприймає спокійно, гострий на язик. Користується повагою.

Аналізуючи свідчення потерпілого, свідків, обвинуваченого, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх показання як правдиві, оскільки вони стабільні, узгоджуються між собою, перед допитом особи попереджались про кримінальну відповідальність за завідома неправдиве показання, а також надання завідомо неправдивого висновку. Крім того, свідчення відповідають іншим доказам, а саме: даним протоколів огляду місця події, протоколам слідчого експерименту, висновками експертиз, іншим дослідженими в судовому засіданні доказами, які підтверджують винуватість ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, а саме:

-- данними рапорта інспектора чергової частини ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 , від 02.01.2023 року відповідно до змісту якого 02.01.2023 о 14:57 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.01.2023 о 14:57 за адресою: АДРЕСА_4 , Бригада №303 Лікар ОСОБА_12 Потерпілий: ОСОБА_6 , дата нар.: 25.06.1976 р. Діагноз: різана рана шиї, алк-?. Дата скоєння: 02.01.2023 14:57:00 Пояснення: о 14:00 знайомий (данні невідомі) порізав ножем,більше інформації травмований надати відмовився. Стан середньої тяжкості. Доставлений: інститут невідкладної хірургії (а.с. 151);

- даними заяви ОСОБА_8 , який є власником кватири № 43 будинку АДРЕСА_4 про надання дозволу на проведення огляду місця події (а.с.152);

- даними, отриманими під час огляду місця події від 02.01.2023 року в ході якого проводилась фотофікасація, судом встановлено, що було оглянуто місце події, а саме: приміщення під`їзду на 9 поверсі за адресою АДРЕСА_4 . При вході на поверх ліворуч від сходинок на відстані близько 2 м виявлено речовину бурого кольору об`єкт № 1, а саме пляма речовини бурого кольору розмірами близько: довжиною 20мм, шириною 12 см найбільша. Далі від плями в сторону квартри № 43 на відстані близько 4 м знаходяться маленькі плями речовини бурого кольору, розмірами від 0,5 см до 3 см. Навпроти вхідної двері квартири АДРЕСА_5 на ділянці місцевості близько 1*1м виявлено також велику кількість плям речовини бурого кольору різних розмірів об`єкт № 2, вилучено змив речовини на ватну паличку та упаковано до конверту. Далі на вхідній двері квартири АДРЕСА_5 виявлено сліди речовини бурого кольору, а саме на ручці та обшивці об`єкт № 3 дверей. Вхідні двері дерев`яні обшиті тканиною. При вході до квартири розташований коридор. Ліворуч від входу розташована кімната № 1. При огляді кімнати виявлено прямо від входу знаходиься диван, далі праворуч шафа, стіл та крісло. На момент огляду речі в кімнаті знаходяться в хаотичному порядку. Праворуч від входу до квартири знаходиться ванна кімната та кімната АДРЕСА_6 . При огляді кімнати ванної нічого не виявлено. При огляді кімнати № НОМЕР_1 в кімнаті нічого не виявлено. При вході прямо знаходиться ліжко, далі праворуч стіл, речі розкидані по кімнаті (безлад). Далі праворуч від входу до кімнати № 2 знаходиться кімната № 3. При огляді нічого не виявлено. В кімнаті знаходиться ліжко, речі розкидані (безлад).

Прямо при вході до квартири знаходитьсяя кухня. Під час огляду кухні виявлено прямо при вході холодильник, шафу, стіл. Праворуч при вході знаходиться раковина, кухонний стіл, газова плита та телевізор. На газовій плиті виявлено сліди речовини бурого кольору об`єкт № 4. На підлозі біля плити розмиті плями речовини бурого кольору. Також, під час огляду виявлено, що на столі маються спиртні напої. Праворуч при вході до кухні на кухонному столі виявлено ніж об`єкт № 5, ніж № 1 конструктивно складається з клинка та рукоятки, довжина рукоятки близько 12.5 см, товщина близько 2 см, довжина клинка 12 см, ширина у найширшій частині близько 3 см. З`єднані клинок та рукоятка накладним способом за допомогою металевих заклепок. На газовій плиті виявлено ніж № 2, складається з клинка та рукоятки, з`єднаний накладним способом та з`єднаний за допомогою металевих заклепок, довжина рукоятки близько 12,5 см, товщина 3 см, довжина клинка близько 16 см, ширина близько 3 см. Далі біля телевізора виявлено ніж № 3, складається з клинка та рукоятки, з`єднані заклепками та накладним способом, довжина рукоятки близько 12,5 см, шириною близько 3 см, довжина клинка близько 12 см, ширина близько 2,2 см. Вищевказані ножі вилучено та упаковано до картонної коробки. Об`єкти №1,2,3,4 вилучено на ватну паличку та упаковано до паперового конверту з відповідною нумерацією. Також під час огляду кухні під час обробки дактилоскопічним порошком «Рубін» червоного кольору, а саме пляшки з під горілки «Strong Ukraine», яка стояла на кухонному столі виявлено два сліди пальців рук, які відкопійовано на 2 ВЛС та упаковано до паперового конверту. Також з такої самої пляшки горілки, яка стоїть на підвіконні виявлено три сліди пальців рук, які відкопійовано на 1 ВЛС та упаковано до паперового конверту. Більше під час огляду нічого не виявлено. До протоколу долучено фотознімки, які досліджувались під час судового розгляду (а.с.153-174);

- даними довідки, виданої ОСОБА_6 у тому, що він знаходився на лікуванні у ДУ «ІЗНХ ім. В.Т. Зайцева НАМНУ» з приводу непроникаючого різаного поранення передньої поверхні шиї з надсіченням щитовидного хряща, доставлений бригадою 303 (а.с.175);

- даними заяви ОСОБА_6 про залучення його у якості потерпілого, відповідно до якої ОСОБА_6 зазначив, що 02.01.2023 приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись у гостях за адресою: АДРЕСА_7 під час розпиття спиртних напоїв у нього стався словесний конфлікт з ОСОБА_13 , в ході якого останній ножем порізав йому шию (а.с. 176);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.01.2023, відповідно до якого у ОСОБА_3 було вилучено належний йому одяг, який він взяв з собою з дому: штани чорного кольору з пошкодженнями з правої сторони, куртка чорна, светр синього кольору вологий, труси у біло-голубу смужку вологі, шкарпетки чорні вологі, черевики чорні, на яких маються плями речовини бурого кольору. Зі слів ОСОБА_3 зазначений одяг належить йому. У цьому одязі він був 02.01.2023 в гостях у ОСОБА_14 , де вживав спиртні напої, а коли повернувся до себе додому, то зняв одяг та светр, труси і шкарпетки замочив у воду, щоб попрати (а.с.180-182);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 02.01.2023 року, відповідно до якої штани чорного кольору з пошкодженням з правої сторони, куртка чорного кольору, светр синього кольору вологий, труси у біло-голубу смужку вологі, шкарпетки чорні вологі, черевики чорні, на яких маються плями речовини бурого кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000048 від 02.01.2023 (а.с.192);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 02.01.2023 року, відповідно до якої три кухонних ножі (зі слідами речовини бурого кольору) та чотири змиви речовини бурого кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № №0000048 від 02.01.2023 (а.с.193);

- даними ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2023 року, якою накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 , та вилучене в ході проведення огляду 02.01.2023 приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_7 , а саме: три кухонних ножі (зі слідами речовини бурого кольору), та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 , та вилучене у нього 02.01.2023 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: штани чорного кольору з пошкодженням з правої сторони, куртка чорного кольору, светр синього кольору вологий, труси у біло-голубу смужку вологі, шкарпетки чорні вологі, черевики чорні, на яких маються плями речовини бурого кольору (а.с.194-195);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 30 від 16.01.2023 року, відповідно до якого, ОСОБА_3 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 на теперішній час відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 190-191);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 09-7/2023 від 03.01.2023 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_3 мають місце садна на обличчі, лівої кисті, передній поверхні правого лівого суглобу, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, механізмом тертя-ковзання та могли бути отримані в межах доби до проведення експертизи. Слід відзначити, що в ділянку обличчя тупий твердий предмет діяв не менш як п`ять разів; ділянку лівої кисті не менш одного разу; в ділянку правого колінного суглобу не менш як чотири рази. 3а ступенем тяжкості садна на обличчі, лівої кисті, правому колінному суглобі відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю більше 6-ти днів. (п.п.2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року) (а.с.199);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 09-131/2023 від 30.01.2023 року, відповідно до якого у зв`язку із подією 02.01.23 року у ОСОБА_6 мала місце різана рана шиї по передній поверхні з ушкодженням щитоподібного хряща. Це ушкодження сформувалося внаслідок одноразової дії з достатньою силою гострим предметом з ріжучими властивостями поверхні, що травмувала. Таким травмуючим чинником могло бути й лезо ножа. Різана рана шиї з ушкодженням щитоподібного хряща це ЛЕГКЕ тілесне ушкодження із короткочасним розладом здоров`я (відповідно до пп. 2.3.1 «а», 2.3.3 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

Згідно дослідницької частини висновку, а саме зі змісту запису лікаря приймального відділення (а.с.201), зазначено, що пацієнт доставлений бригадою ШМД, стан тяжкий, в свідомості, контакт утруднений, сильний запах алкоголю. На передній поверхні шиї вбачається різана рана з рівними краями, і оголеним щитовидним хрящем з підтіканням алої крові. (а.с.200-202);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.02.2023, в ході проведення якого застосовувалась фотозйомка, судом встановлено, що свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 сидячи на стулі , взяв зі столу ніж у праву руку та не вставаючу зі стулу наніс ріжучий удар зліва на право, тобто на отмаш ножем по горлу ОСОБА_6 . Удар наніс у зв`язку із словесною сваркою. Потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив, що сварився з ОСОБА_3 , однак через що не пам`ятає, ОСОБА_15 взяв зі столу ніж у праву руку та на скільки він пам`ятає ОСОБА_15 трохи припіднявся, та ріжучим рухом з права на ліво від нього, тобто потерпілого, вдарив по горлу і зразу потекла кров (а.с.203-208);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 09-183/2023 від 13.02.2023 року, відповідно до якого показання потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які він надав в ході слідчого експерименту від 01.02.2023 та показання свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які він надав в ході слідчого експерименту від 01.02.2023, в цілому, не протирічать об`єктивним судово - медичним даним щодо ймовірного механізму формування тілесного ушкодження у ОСОБА_6 у зв`язку із подією 02.01.2023 р.(а.с.209-211);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/20- Дм/23 від 11.01.2023 року, відповідно до якого згідно довідки від 03.01.2023, виданої ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», групова належність крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -0(І). В змиві з поверхні дверей (об`єкт №1), вилученому під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_7 , в постанові позначеному як об`єкт №3, знайдена кров людини, в якій виявлено антиген Н. Таким чином, можна вважати, що ця кров належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В та походження її від потерпілого ОСОБА_6 не виключається (а.с.212-213);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/22- Дм/23 від 11.01.2023 року, відповідно до якого згідно довідки від 03.01.2023, виданої ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», групова належність крові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -0(І). На аплікаторі зі змивом (об`єкт № 1 ) з поверхні сходової площадки 9-го поверху, вилученим під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , в постанові позначеному як об`єкт №1, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_6 не виключається (а.с.214-215);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/23- Дм/23 від 11.01.2023 року, відповідно до якого в змиві (об`єкт №1) з поверхні газової плити, вилученому під час огляду місця події, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не виключається, оскільки згідно довідки з ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії наук України» від 03.01.2023 групова належність крові потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : О (І) (а.с.216-217);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/21- Дм/23 від 14.01.2023 року, відповідно до якого в змиві з підлоги перед дверима квартири АДРЕСА_5 (об`єкт №1), вилученому 02 січня 2023 року на ватну паличку і позначеному об`єктом №2 в ході огляду місця події, знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н, а також ізогемаглютинін анти-В. Таким чином, можна вважати, що дана кров може походити від однієї особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, і в такому випадку від потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникнути не могла, оскільки згідно довідки ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева НАМН України» від 03.01.2023 року групова належність його крові - 0(1). Однак, не можна категорично виключити у вказаному об`єкті можливості змішування крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В, як з супутнім антигеном Н, так і без нього, з кров`ю групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, яка може походити від потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 218-219);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/59- Дм/23 від 04.02.2023 року, відповідно до якого на джемпері (об`єкти №№2,8,10), вилученого 02.01.2023р. у ОСОБА_3 , знайдена кров людини і виявлений антиген Н. Кров в цих об`єктах може відноситись до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_6 , група крові якого згідно довідки від 03.01.2023р., виданої ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», 0(І), не виключається. На вищевказаному джемпері, в об`єктах №№1,4, знайдена кров, встановити видову належність якої, не виявилося можливим. На цьому ж джемпері, в об`єктах №№3,5-7,9, наявність крові не встановлена (а.с.220-221);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/60- Дм/23 від 04.02.2023 року, відповідно до якого на штанах спортивних чоловічих (об`єкти №№2,3,5,6), вилучених 02.01.2023р. у ОСОБА_3 , знайдена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження її від потерпілого ОСОБА_6 , група крові якого згідно довідки від 03.01.2023р., виданої ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», 0(І), не виключається. На цих же штанах, в об`єкті №7, знайдена кров людини і виявлений антиген В. Походження цієї крові від людини з групою крові В з ізогемаглютиніном анги-А не виключається та від потерпілого ОСОБА_6 виникнути не могла. На вищевказаних штанах, спортивних чоловічих, в об`єктах №№ 1,4 знайдена кров людини, встановити групову належність якої не виявилося можливим (а.с.222-224);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 14/58- Дм/23 від 11.02.2023 року, відповідно до якого на куртці (об`єкти №№1,3,4-6,8-10) підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайдена кров людини, в якій виявлено антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров у зазначених об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В та походження її від ОСОБА_6 не виключається. Н:а вищевказаній куртці (об`єкт №7), мається кров людини, в якій виявлено антигени В і Н. Таким чином, можна вважати, що у вказаному об`єкті має місто змішення крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від ОСОБА_6 не виключається та крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А. Крім того, не можна категорично виключити у зазначеному об`єкті походження крові і від однієї людини з груповою приналежністю В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н. В цьому разі ця кров від ОСОБА_6 походити не може. На куртці (об`єкт №6), є кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Від потерпілого ОСОБА_16 ця кров походити не може. На куртці, в об`єкті №2 та на хустинці, в об`єкті №11, вкладеній у кишеню лівої поли куртки, знайдена кров людини, встановити групову належність якої не виявилось можливим. На цій же куртці, в об`єкті №5, кров не знайдена (а.с.225-227);

- даними висновку експерта СЕ-19/121-23/287-Д від 10.01.2023, відповідно до якого на поверхні ножа довжиною 299 мм виявлено слід папілярного узору розмірами 20 x17 мм, який для ідентифікації особи непридатний. На поверхнях ножів загальною довжиною 248 мм та 210 мм слідів папілярного узору не виявлено. Відповісти на питання «Якщо так, то чи належать вони ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 » не виявляється можливим з причини непридатності виявленого папілярного узору для ідентифікації особи (а.с.228-230);

- даними висновку експерта СЕ-19/121-23/2183-Д від 09.02.2023, відповідно до якого в площині трьох відрізків липкої стрічки, відобразились тринадцять слідів пальців рук та два сліди папілярних узорів. П`ять слідів пальців рук, які відкопійовані на два відрізки прозорої липкої стрічки розмірами 47x56 м (сліди розмірами 15x23 мм, 13x19 мм, 21x27 мм), 48x81 м (сліди розмірами 15x34 мм, 15x22 мм), придатні для проведення по ним порівняльного дослідження (для ідентифікації за ними особи). Вісім слідів пальців рук, які відкопійовані на три відрізки прозорої липкої стрічки розмірами 47x56 м (сліди розмірами 16x17 мм, 7x11 мм, 14x18 мм), 48x81 м (сліди розмірами 7x10 мм, 14x15 мм, 5x11 мм), 48x82 мм (сліди розмірами 18x24 мм, 19x43 мм) та два сліди папілярних узорів, відкопійовані на відрізок прозорої липкої стрічки розмірами 48x82 м (сліди розмірами 12x12 мм, 10x15 мм), непридатні для проведення по ним порівняльного дослідження (для ідентифікації за ними особи). П`ять слідів пальців рук, які від копійовані на два відрізки прозорої липкої стрічки розмірами 47 x56 м (сліди розмірами 15 x23 мм, 13 x19 мм, 21 x27 мм), 48 x81 м (сліди розмірами 15 x34 мм, 15 x22 мм), залишені не гр. « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », а іншою особою (особами) (а.с.237-244);

- даними протоколу огляду предметів від 25.01.2023, відповідно до якого судом встановлено, що предметом огляду був диск CD з надписом Звукозапис виклику, при прослуховуванні файлу за допомогою програвача встановлено розмова між жінкою та чоловіком: «Ж: екстрена медична допомога, що трапилось? Ч: Тихо, тихо не кричіть. Там горло перерізано, можно швидку викликати?» (т.2, а.с.4);

- даними постанови про визнання речовими доказами від 25.01.2023 року, відповідно до якої CD диск зі звукозаписом виклику оператора 103 від 02.01.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000048 від 02.01.2023 (т.2, а.с.5)

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України, вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_3 злочину відносно потерпілого.

Суд, об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини кримінального провадження під № 0000048, підтверджені доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 в тому, що він 02 січня 2023 року близько 14 години 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходилися за місцем проживання останнього в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , під час словесної сварки (конфлікту) в ході якого у нього виник прямий умисел, спрямований на умисне вбивство останнього, тобто умисне протиправне заподіяння йому смерті. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив правою рукою зі столу кухонний ніж та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 , свідомо допускаючи й бажаючи настання таких, цілеспрямовано наніс один удар в область шиї потерпілого, яка є життєво-важливим органом, внаслідок чого потерпілий отримав тілесне ушкодженя у вигляді різаної рани шиї по передній поверхні з ушкодженням щитоподібного хряща.

Отже, ОСОБА_3 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки конфлікт був припинений свідком ОСОБА_7 , який почав кричати, надавати потерпілому першу допомогу для зупинки крові, викликав швидку медичну допомогу та потерпілому ОСОБА_6 була надана своєчасна допомога.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, показами потерпілого, який з урахуванням наявних дружніх відносин з обвинуваченим також намагався пом`якшити вину ОСОБА_3 , свідків, письмовими доказами, які є логічними, послідовними, та взаємоузгоджуються між собою.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає, що дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України кваліфіковані не правильно, з огляду на відсутність у останнього умислу на позбавлення життя ОСОБА_6 , тому вважає, що дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації на ч. 2 ст.125 КК України.

Твердження та доводи захисника про відсутність умислу в обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_6 та необхідність перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України, суд вважає непереконливими з наступних підстав.

Ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У свою чергу, частина 2 статті 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця (ст. 17 КК України).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, підлягає кримінальній відповідальності в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину.

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Згідно з роз`ясненням, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» особа, яка добровільно відмовилась від убивства потерпілого або заподіяння шкоди його здоров`ю, підлягає кримінальній відповідальності лише за умови, що фактично вчинене нею діяння містить склад іншого злочину. Якщо ж відмова мала місце вже після вчинення дій, які особа вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК як закінчений замах на злочин, який особа бажала вчинити. При цьому треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

У даному кримінальному провадженні про направленість умислу обвинуваченого на вбивство ОСОБА_6 , переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого ним діяння, зокрема знаряддя злочину - ніж, спосіб нанесення, характер і локалізація тілесного ушкодження (ножем в місце розташування життєво важливого органу людини - шию) з прикладанням значної фізичної сили, як повідомив потерпілий і не заперечував обвинувачений навіть привстав, з метою подолання відстані, яка була між ними, щоб нанести удар ножем по шиї, раптовість, інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого, поведінка ОСОБА_3 , який під час сварки на підвищених тонах схватив ніж, який перебував поряд з ним на столі, та поведінка після вчинення злочину, який було припинено завдяки перебуванню поряд свідка ОСОБА_7 , яка свідчить про наявність умислу на вбивство і полягає в тому, що останній, заподіявши потерпілому удар у життєво важливий орган - шию, безумовно свідчать про умисел та спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого.

Вказані обставини переконують суд, що обвинувачений умисно намагався позбавити життя потерпілого, при цьому, використовуючи свою явну перевагу над потерпілим, оскільки в руках тримав ніж.

На переконання суду, усі дії ОСОБА_3 вказують на те, що обвинувачений бажав настання смерті ОСОБА_6 , що спричинення ним удару у життєво-важливий орган потягне за собою смерть останнього і такі його дії не призвели до смертельного наслідку лише завдяки діям свідка, який під час нанесення удару перебував поряд та вжив заходів припинення кконфлікту та надання першої допомоги шляхом закриття рани, тим самим позбавивши можливості останнього продовжувати активні дії.

Отже, дії ОСОБА_3 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , з мотивів не згоди з його думкою висловленою під час спору з потерпілим. Відсітність претензій потерпілого, яка обумовлена тривалими дружніми стосунками, в даному випадку не свідчить про відсутність інкриміного складу злочину.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Завдаючи удари ножем у життєво-важливий орган потерпілому, обвинувачений ОСОБА_3 діяв з прямим умислом на заподіяння смерті, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого та бажав їх настання, а тому його дії правильно кваліфіковані, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, спростовуючи доводи обвинуваченого щодо відсутності умислу на закінчений замах на позбавлення життя потерпілого, суд зазначає, що обвинувачений обрав знаряддям вчинення злочину ніж, тобто знаряддя з властивостями гостро-ріжучого предмету, яким ОСОБА_3 цілеспрямовано наніс удар у життєво важливий орган - шию а тому була велика ймовірність того, що при його застосуванні, можливо заподіяти смерть людині. Обвинувачений цілеспрямовано зробив один удар у шию потерпілого, тобто у життєво важливий орган, коли останній цього не очікував, під час сварки, здійснивши дії щодо наближення до потепрілого, який перебував на відстані витягнутої руки від нього. Неправомірної поведінки з боку потерпілого 02.01.2023 під час судового розгляду не встановлено, що безумовно свідчить про те, що обвинувачений розумів, що його дії можуть призвести до смерті потерпілого та бажав цього.

Дії обвинуваченого містять усі елементи складу злочину, що йому інкримінують. Об`єктивних даних, які б свідчили про дії ОСОБА_3 , пов`язані із захистом своїх прав та інтересів, самозахистом матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Аналізуючи в сукупності надані суду та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - потерпілому ОСОБА_6 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає позитивну харакетистику за місцем проживання, не перебування на обліку у лікаря нарколого та психіатра.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 має вищу освіту, працював оператором заправки "А-ГАЗ" до жовтня 2022 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . Характеризується позитивно з показів допитаного свідка.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), відомості про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справа про злочини проти життя та здоров`я особи» від 01.04.1994 року про призначенні покарання винним особам у здійснені вказаних злочинів судам необхідно безукірно виконувати вимоги закону про індивідуалізації покарання, не допускаючи застосування безпідставно м`яких мір покарання, і особливо за умисні вбивства та умисні тяжкі тілесні ушкодження. Призначаючи покарання, суди повинні враховувати характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, сукупність усіх обставин конкретного діяння (форму вини, мотив, засіб, стадію здійснення злочину, тяжкість наслідків, наявність в діях кваліфікаційних ознак), данні, які характеризують особу винного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 3 Конституції України особа, його життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, проти життя та здоров`я особи, конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність визнаних судом обставини, яка обтяжує покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі, наближеного до мінімальної межі в межах санкції статті, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, тобто з 02.01.2023 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, ОСОБА_3 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В ИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02 січня 2023 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати на користь держави на залучення експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (ГУК у Харківській обл/МТГ Харків/24060300, UA0020649, , код доходів 24060300, МФО 899998 ) в розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2023 року, на майно, яке належить ОСОБА_8 , та вилучене в ході проведення огляду 02.01.2023 приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_7 , а саме: три кухонних ножі (зі слідами речовини бурого кольору), та арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 , та вилучене у нього 02.01.2023 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: штани чорного кольору з пошкодженням з правої сторони, куртка чорного кольору, светр синього кольору, труси у біло-голубу смужку, шкарпетки чорні, черевики чорні, на яких маються плями речовини бурого кольору - скасувати.

Речові докази :

Штани чорного кольору з пошкодженням з правої сторони, куртка чорного кольору, светр синього кольору, труси у біло-голубу смужку, шкарпетки чорні, черевики чорні, на яких маються плями речовини бурого кольору; три кухонних ножі (зі слідами речовини бурого кольору) та чотири змиви речовини бурого кольору, які перебувають на зберіганні у камері схову ХРУП №1 ГУНП в Харківській області згідно квитанції № 1905, по кримінальному провадженню № 0000048 від 02.01.2023 - знищити.

CD диск зі звукозаписом виклику оператора 103 від 02.01.2023, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000048 від 02.01.2023 (т.2, а.с.5) - залишити у матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1