ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/9530/21 Номер провадження 11-кп/814/932/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000174 за апеляційною скаргою прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терни, Дворічанського р-ну, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Нова пошта», не судимого,

засуджено за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі;

- ч. 4 ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_9 , достовірно знаючи порядок видачі посвідчення водія та допуск до керування транспортним засобом, визначений чинним законодавством, діючи умисно, на початку вересня 2021 року, більш точні час і дату встановити не можливо, через мережу Інтернет надав невстановленій в ході досудового розслідування особі анкетну інформацію про свою особу та свою фотографію, після чого за допомогою мережі Інтернет, придбав у невстановлені час та дату, у невстановленої особи, фіктивний бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 категорії «В», «С», «СЕ» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з його фотографією, виготовлений у не передбачений Законом спосіб, який не відповідає вимогам, які пред`являються до аналогічних документів відповідного зразка, що знаходиться в офіційному обігу на території України, тобто, виконано не на підприємстві, яке уповноважене на випуск документів даного виду.

Крім цього, після придбання завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 категорії «В», «С», «СЕ» на власне ім`я, в період з початку вересня 2021 (більш точні дату і час досудовим розслідуванням встановити не стало можливим) і до 15.11.2021, ОСОБА_9 свідомо використовував завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 категорії «В», «С», «СЕ» на власне ім`я, у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом. 15.11.2021, о 11:34 год., ОСОБА_9 , рухаючись автомобілем «RENO» д.н.з. « НОМЕР_2 » по вул. Полтавське шосе в смт. Пісочин, Харківського р-ну, Харківської обл., був зупинений на посту поліції «Пісочин» працівниками УШІ в Харківській області ДПП НПУ. При перевірці документів ОСОБА_9 , діючи умисно, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав завідомо підроблений документ, посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 категорії «В», «С», «СЕ» на власне ім`я, яке містило ознаки підробки, а саме бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , не відповідає вимогам, які пред`являються до аналогічних документів відповідного зразка, що знаходиться в офіційному обігу на території України, тобто, виконано не на підприємстві, яке уповноважене на випуск документів даного виду.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі. Вважати ОСОБА_9 звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до вимог ст. 69-1 КК України при наявності обставин, які пом`якшують покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим вини, строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку або розміру покарання найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Тому, враховуючи встановлені судом обставини, санкції частин статті 358 КК України, вважає, що ОСОБА_9 повинно бути призначено покарання не більше 1 року 4 місяців обмеження волі.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Обвинувачений будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, захисника, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом та кваліфікація кримінальних правопорушень, є правильними, учасниками провадження не оскаржується та судом апеляційної інстанції не перевіряються.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд безпідставно призначив максимальне покарання за ч.4 ст. 358 КК України, оскільки у разі визнання обвинуваченим вини, строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 максимального строку або розміру покарання найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

З вказаними доводами прокурора погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Місцевим судом, крім іншого, було встановлено обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 , що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, а саме щире каяття. При цьому, обставин, які обтяжують покарання, встановлено не було.

Також, у вироку суд першої інстанції вказав, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення вчинене вперше, обвинувачений позитивно характеризується, має місце роботи.

До того ж встановлено, що кримінальними правопорушеннями шкоду не завдано та тяжких наслідків не настало.

Вказані обставини хоча і встановлені судом, проте належним чином не враховані, що призвело до незастосування закону, який підлягає застосуванню, оскільки, призначаючи обвинуваченому максимальне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, поза увагою суду першої інстанції залишилися вимоги ст. 69-1 КК України, на що обґрунтовано посилаються прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому положення ст. 69-1 КК України застосовуються, якщо суд установив будь-яку з обставин, зазначених у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, за обома частинами яких передбачається максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років. З вказаного вбачається, що призначене обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки за ч.4 ст. 358 КК України перевищує 2/3 максимального строку покарання, передбаченого санкцією вказаної частини статті.

З огляду на вказане, на підставі приписів ст. 69-1 КК України суд повинен був визначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в розмірі, який не перевищує двох третин максимального розміру покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст. 358 КК України, що складає 1 рік 4 місяців обмеження волі. Покарання, призначене ОСОБА_9 за ч.1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі визначено з дотриманням вказаних вище норм.

За таких обставин апеляційна скаргу прокурора підлягає задоволенню, вирок суду, з урахуванням положень ст. 69-1 КК України, в частині призначеного покарання зміні, із залишенням незмінним рішення щодо звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді 1 року обмеження волі,

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок Харківського районного суду Харківської області від 08.12.2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4