печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання сторони кримінального провадження № 0000303 від 22.06.2022 - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000303 від 22.06.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 255, ч. 2 ст. 302, ч. ч. 2, 3 ст. 303 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Київської міської прокуратури.

У ході досудового розслідування 13.02.2023 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді заступника начальника Департаменту міграційної поліції Національної поліції України - начальника 2 управління (організації боротьби із торгівлею людьми), є керівником структурного підрозділу правоохоронного органу до компетенції якого віднесено протидію кримінальним правопорушенням, у тому числі пов`язаним із створенням місць розпусти, сутенерства та проституції, а також координація такої діяльності на рівні регіональних підрозділів міграційної поліції.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку 2022 року, у ОСОБА_6 виник умисел на створення злочинної організації для систематичного вчинення кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, а саме: створення та утримання місць розпусти, сутенерства та втягнення осіб у зайняття проституцією.

У зв`язку із цим, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше початку 2022 року, маючи суттєвий досвід роботи та авторитет в правоохоронних органах, насамперед в органах Національної поліції, певні лідерські якості, обумовлені тривалим перебуванням на керівних посадах в органах Національної поліції, достатній авторитет та можливість впливу, шляхом використання наданих службових повноважень, на осіб, які здійснюють діяльності у сфері функціонування місць розпусти та сутенерства, достовірно усвідомлюючи протиправний характер та високу суспільну небезпеку своїх дій, маючи на меті систематичне незаконне збагачення упродовж тривалого часу, створив стійке ієрархічне об`єднання, яке мало на меті вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

До складу злочинної організації у різні проміжки часу увійшли: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Зазначені особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, зорганізувалися в стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, виконуючи при цьому єдиний спільний план, відомий всім учасникам, із розподілом функцій кожного учасника, спрямованих на реалізацію цього плану, підпорядковуючись під час здійснення злочинної діяльності ОСОБА_6 .

При цьому, для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної злочинної організації під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень та готовність їх вчинювати, зв`язки серед осіб, пов`язаних з сутенерством та створенням місць розпусти, визнання авторитету її лідера та безумовне йому підпорядкування.

З метою забезпечення існування та функціонування угруповання ОСОБА_6 , як керівник організації, розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій окремих ланок організації та кожного з учасників групи.

При цьому, для вчинення окремих епізодів протиправної діяльності злочинної організації, її членами також залучались інші особи, які не входили до основного складу організації.

Відповідно до вказаного плану завданням і метою діяльності злочинної організації було створення та утримання місць розпусти на території міста Києва, втягнення осіб у зайняття проституцією, у тому числі надання інтимних послуг за межами України, задля незаконного збагачення учасників групи, що в подальшому стало основним джерелом доходів її учасників.

Очолювана ОСОБА_6 злочинна організація характеризувалась: стабільністю і згуртованістю свого складу; розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних з сутенерством та створенням місць розпусти; наявністю загально визначених правил поведінки; спрямованістю, домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час; розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності, між всіма її учасниками; чіткою ієрархією.

Дисциплінованість учасників злочинної організації підтримувалася її ієрархічністю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням вказівок її керівників, наявністю санкцій за порушення правил поведінки та чітким розподілом ролей між її учасниками.

Учасниками злочинної організації постійної вживались заходи конспірації, зокрема: уникнення особистих зустрічей, спілкування виключно через месенджери, як приклад Whatsapp, або через посередників, використання вигаданих імен при спілкуванні тощо.

Залежно від наявності особистих якостей членів злочинної організації, таких як навички, вміння зорганізовано працювати в групі, керівником злочинної організації було визначено чітку ієрархію серед учасників злочинної організації та розподілені функції між ними.

З метою забезпечення сталого функціонування злочинної організації, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2022 року, до її діяльності були залучені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які виконували функції керівників структурної частини злочинної організації, а саме організували діяльність місць розпусти, де надавались інтимні послуги за грошову винагороду, за наступними адресами у місті Києві: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 .

Як керівники структурної частини злочинної організації, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виконували наступні функції:

- загальне керівництво функціонуванням місць розпусти за вищевказаними адресами у місті Києві: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 ;

- підшукування та залучення до протиправної діяльності злочинної організації інших осіб, які виконували функції менеджерів середньої ланки;

- підшукання та оренда приміщень в яких розміщувались місця розпусти;

- підтримання дисципліни шляхом накладення штрафних санкцій, видання розпоряджень менеджерам середньої ланки з питань організації роботи місць розпусти: робочого графіку, кількості жінок, які мають перебувати у місці розпусти в певний час, тощо;

- акумулювання та розподіл прибутку від діяльності вказаних місць розпусти між учасниками злочинної організації у заздалегідь визначених розмірах.

З метою укриття своєї протиправної діяльності та уникнення можливості ідентифікації працівниками правоохоронних органів вказані особи для спілкування із учасниками злочинної організації використовували виключно месенджери, зокрема: ОСОБА_7 для спілкування використовував аккаунт ІНФОРМАЦІЯ_2 у месенджері Telegram, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього,

ОСОБА_7 для спілкування використовував несправжнє ім`я та називався « ОСОБА_7 ».

Крім цього, з метою забезпечення сталого функціонування місць розпусти, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 залучили до діяльності злочинної організації ОСОБА_8 (використовувала ім`я « ОСОБА_8 »), ОСОБА_10 (використовувала ім`я « ОСОБА_10 »), ОСОБА_9 (використовувала ім`я « ОСОБА_9 ») та невстановлену на теперішній час в ході досудового розслідування особу, яка використовувала ім?я «ОСОБА_18» для виконання функцій менеджерів середньої ланки.

Разом з тим, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , немає можливості, оскільки для прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати певний перелік процесуальних дій.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Захисник та підозрюваний в залі суду заперечували щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили відмовити.

Копії клопотання та доданих до нього матеріалів у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовуються, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

03.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0000213 від 12.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Постановою від 19.05.2023 кримінальні провадження № 0000303 та № 0000213 об`єднані під загальним номером № 0000303.

13.02.2023 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України.

Постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, а саме до 01.05.2023.

24.04.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 01.08.2023.

04.05.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 4 000 000 грн. строком до 01.07.2023.

30.06.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 4 000 000 грн. строком до 01.07.2023.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, як особа характеризується опосередковано, а відтак доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не допускає тримання його під вартою слідчому судді не надано, а тому слід вважати, що таких перешкод не має.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 , за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, оскільки слідчий суддя також враховує обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та вважає, що для їх запобігання є недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягав підозрюваний.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

При визначені розміру застави, слідчий суддя враховує конкретні обставини інкримінованого діяння, тяжкість кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, та вважає за належне змінити визначений ухвалою слідчого судді розмір застави, а саме, 1 610 400 грн, який зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Крім цього, обираючи відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не спілкуватись із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23.09.2023 року включно, але не більше строку досудового розслідування.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити частково. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, тобто до 23 вересеня 2023 року включно. Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 , обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначити у межах 600 (шістсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 1 610 400 (один мільйон шістсот десять тисяч чотириста) гривень. Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач ТУ ДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

р/рUA1012089

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

МФО 820172;

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу). У разі внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не спілкуватись із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строків досудового розслідування, а саме до 23.09.2023 року. У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченго та його явки за викликом, передбачені ст. 182 КПК України. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1