Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/214/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бокове Долинського району Кіровоградської області, громадянин України, маючого професійно технічну освіту, не одруженого, не маючого осіб на утриманні, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 27.05.2023 без визначення застави

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Долинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про продовження дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю з покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, мотивуючи тим, що у клопотанні прокурора не наведеної реальної підстави щодо продовження дії строку запобіжного заходу у розумінні ст.177 КПК України. Так, судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_7 ніяким чином ніколи не переховувався і не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, про що говориться в ч. 1 п. 1 ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що останній ніколи не притягався до кримінальної відповідальності за вчинення будь-яких правопорушень, паспорту для виїзду за кордон України не має та ніколи не мав, до будь-якої відповідальності не притягувався. Крім того відсутній ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки останні допитані, а стороною обвинувачення не були надані матеріали кримінального провадження в частині показів свідків, малолітнього свідка, малолітнього потерпілого, які були зафіксовані на відеозаписи, тому на даний час стороні захисту невідомі покази які надавати вищезазначені учасники кримінального провадження. Зазначає, що докази, які були зібрані стороною обвинувачення є не прямими. Крім того, вказує на те, що його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, а саме: в нього є постійне місце мешкання, реєстрації; має батька та мати, молодшого брата, з якими мешкає, дотримується запобіжного заходу, який був на нього покладений, у вигляді тримання під вартою, порядок, який діє на території установи не порушував. Також звертає увагу на те, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_7 , було отримано 24 квітня 2023 року, а термін закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою визначений до 28 квітня 2023 року, а сторона обвинувачення подала клопотання до Долинського районного суду Кіровоградської області 24 квітня 2023 року, тобто за чотири дні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тобто стороною обвинувачення було порушено норми ч.1 ст. 199 КПК України, відповідно до якої, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з грудня 2022 року по січень 2023 року у вечірній час (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена), малолітній ОСОБА_9 , 2009 року народження, з метою проведення дозвілля прийшов до домоволодіння по АДРЕСА_1 , котре на праві власності належить ОСОБА_10 куди у подальшому прийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

У ході проведення дозвілля ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , вступили між собою у злочинну змову, направлену на вчинення дій сексуального характеру щодо малолітнього ОСОБА_9 . Вказані особи будучи у кімнаті даного будинку, визначивши черговість вчинення протиправних дій, покликали малолітнього ОСОБА_9 а про вік якого було достеменно відомо. В цей час ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з метою задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, застосовуючи психологічне насильство, яке виразилося у словесних погрозах нанесення тілесних ушкоджень, з метою проти волі останнього вступити у статеві зносини шляхом орального проникнення в його тіло із використанням своїх геніталій. Малолітній ОСОБА_9 якому на той час було 13 років, побоюючись за своє життя, та внаслідок свого малолітства не інформований щодо сутності відносин між статями та не усвідомлюючи характер і зміст вчинюваних відносно нього дій, погодився вступити з ОСОБА_7 , в стосунки сексуального характеру. Таким чином, подавивши волю потерпілого до опору, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на задоволення своєї статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями до малолітнього ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що у силу його загального фізичного та психологічного розвитку він не міг чинити опір, із використанням психологічного насильства, ОСОБА_7 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням у тіло малолітнього, унаслідок чого порушив статеву недоторканість малолітнього ОСОБА_9 .

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як зґвалтування дії сексуального характеру вчинені групою осіб, пов`язані з оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про що 28.02.2023 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровограда від 24 квітня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000045 в межах строку досудового розслідування, по 27.05.2023 включно, без визначення застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що на підставі матеріалів зазначеного кримінального провадження, долучених слідчим до матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено обставини події можливого вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та наявність обґрунтованої підозри причетності до його вчинення саме ОСОБА_7 . Щодо особи підозрюваного, то суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не одружений, осіб на утриманні не має. За місцем проживання характеризується негативно. Подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , мала місце у с. Бокове Гурівської ТГ Кропивницького району Кіровоградської області, де проживає останній, потерпілий і свідки, зокрема, неповнолітні. Крім того судом враховано і те, що ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, що з урахуванням положень ст. 12, ст. 24 КК України є умисними особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Тому, особистість ОСОБА_7 та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення вказують на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, які встановлені органом досудового розслідування та не допитувалися судом, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, які наразі не встановлені органом досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області України проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2023 за № 0000045 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

28.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

24.04.2023 слідчим суддею Долинського районного суду Кіровоградської області, ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.05.2023.

24.04.2023 керівником Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню до 28.05.2023.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести наступні процесуальні дії: отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи по вилученому під час обшуку у підозрюваного ОСОБА_7 мобільному телефону марки «REDMI»; долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертів. Провести слідчі та інші процесуальні дії, в разі виникнення необхідності після отримання висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи, провести інші слідчі (розшукові) дії, в яких виникне необхідність;з урахуванням складності кримінального правопорушення, кількості підозрюваних осіб, виконати вимоги ст. 290 КПК України щодо надання доступу до матеріалів провадження підозрюваним, їх захисникам та законним представникам; ознайомити з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована;незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні повністю ще не здійснено, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, необхідністю виконанню вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, апеляційний суд вважає, що у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не взяв до уваги ряд факторів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з рішень слідчого судді вбачається, що він враховував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відпала, не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід останньому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати. Обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, не встановлено.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, особисте зобов`язання чи порука, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Крім того, подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , мала місце за адресою с. Бокове Гурівської ТГ Кропивницького району Кіровоградської області, де проживає останній та потерпілий і свідки, зокрема, неповнолітні, а проживання на території с. Бокове зі свідками та потерпілим, можуть стати передумовами для незаконного впливу на потерпілого з метою перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину, вчинення нового злочину.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на рішення Європейського Суду з прав людини не можуть свідчити про обов`язкове звільнення підозрюваного з-під варти та застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Наведені вище обставини, які мають значення для вирішення питання про забіжний захід, свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення та доцільність в даному випадку такого втручання держави та обмеження прав підозрюваного шляхом продовження строку тримання його під вартою в межах досудового розслідування.

При цьому, апеляційним судом враховуються і доводи захисника стосовно того, що обвинувачений має постійнемісцем проживання, має бать, матір та брата, з якими мешкає, тобто має стійкі соціальні зв`язки.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_7 дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на свідків чи потерпілого; або вчинення нею іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам.

Доводи захисника ОСОБА_6 , стосовно того, що старший слідчий звернувся до слідчого судді з пропуском строку звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 (оскільки строк дії попередньої ухвали закінчувався 28.04.2023, то повинен був звернутись до 24.04.2023, а звернувся 24.05.2022), то їх колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, так як строк дії попередньої ухвали закінчувався 28.04.2023, то слідчий звертаючись з даним клопотанням 24.08.2023 не пропустив строк звернення до суду.

Також по матеріалам клопотання колегією суддів не встановлено можливості застосування застави підозрюваному, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: