Справа № 946/3103/23
Провадження № 1-кс/946/959/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження: прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.04.2011 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 27.12.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 13.02.2020 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України призначити частину невідбутого покарання 6 місяців позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.12.2018 остаточне покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.11.2022 року звільнено з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000556 від 04.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому продовжено на території України строком на 30 діб Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, надалі продовжено строком на 30 діб Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, та надалі продовжено строком на 90 діб Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, та достовірно знаючи що на території України діє воєнний стан, ОСОБА_4 04.05.2023 приблизно о 12 годині 46 хвили, знаходячись в приміщенні корпусу початкової загальноосвітньої школи № 4 м. Ізмаїл за адресою: м. Ізмаїл, вул. Героїв Ізмаїла, 25, на підвіконні виявив мобільний телефон марки "Xiaomi" модель "Redmi A1" в корпусі чорного кольору, який належав та був залишений на нетривалий час без нагляду потерпілим ОСОБА_7 , та переконавшись у відсутності осіб, у власності яких перебуває майно, а також, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є непомітними для сторонніх осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон вартістю 4000 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_7 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому на вищевказану суму.

04.05.2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту в період часу з 09 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби, мотивуючи тим, що ризики не доведені, а також підозрюваному необхідно працювати, щоб забезпечувати себе.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000556 від 04.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

04.05.2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 04.05.2023 року; протоколом огляду місця події від 04.05.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом перегляду відеозапису та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживання разом з батьком (наявність міцних соціальних зв`язків), повне визнання підозрюваним вини, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідка та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181 -184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з можливістю отримання медичної допомоги;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 05.05.2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 03 липня 2023 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено 08.05.2023 року о 13 год. 00 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1