Провадження № 1-кс/947/9649/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року

31.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000021 від 25.05.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, із вищою освітою, неодруженого, начальника району електричних мереж Квартирно- ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 25.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 368 КК України, процесуальне керівництво вказаного кримінального провадження здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до п. 1 положенням про Одеське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил логістики Збройних Сил України (далі Одеське КЕУ), затвердженим наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України № 195 від 26.05.2023 року Одеське КЕУ є державною установою та входить до складу Збройних Сил України, яка створена з метою організації та виконання завдань квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Міністерства оборони України та Збройних Сил України, дислокованих у військових гарнізонах у межах визначеної зони відповідальності у мирний час та особливий період.

Відповідно до наказу № 55 від 02.07.2012 року ОСОБА_4 призначено на посаду начальника району електричних мереж ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з переформуванням квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса в Одеське квартирно-експлуатаційне управління, наказом №3 від 01.06.2023 року ОСОБА_4 перепризначено на посаду начальника району електричних мереж Одеського квартирно-експлуатаційне управління.

Відповідно до посадової інструкції № 92 начальника району електричних мереж Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса ОСОБА_4 , затвердженої 16.03.2021 року №121 до переліку обов`язків ОСОБА_4 входить: приймати участь в випробуваннях та прийомі енергоустановок та мереж в експлуатацію;проводити паспортизацію установлених на об`єктах енергетичних установок; здійснювати контроль за дотриманням інструкцій з експлуатації, технічному обслуговуванню тa нагляду зaенергообладнаннямтa електричними мережами; забезпечити дотримання правил охорони праці та техніки безпеки при експлуатації та ремонті енергоустановок і мереж. Забезпечити захисними засобами організацію їх перевірки і випробування в встановлені терміни, належне утримання заземлення; керувати працівниками РЕМ, що здійснюють експлуатацію, технічне обслуговування та ремонт енергообладнання; здійснювати допуск працівників до виконання робіт;подання переліку актів, документів, які визначають виконання функцій покладених на підрозділ, їх актуальності та наявність в установі; виконання покладених завдань з внутрішнього контролю та управління ризиками, відповідно до актів законодавства та затверджених у встановленому порядку посадових інструкцій (функціональних обов`язків); поданя на затвердження начальнику відділу уточнених функціональних обов`язків.

3гідно п. 6 .ч 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», передбачено, що договір про закупівлю це - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

В той же час, ч. 4 ст. 28 Законну України «Про публічні закупівлі», передбачено, що після оцінки пропозицій замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність вимогам тендерної документації з переліку учасників, починаючи з учасника, пропозиція якого за результатом оцінки визначена найбільш економічно вигідною.

У відповідності до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до примітки ст. 364 КК України Службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом., а тому, ОСОБА_4 , являється службовою особою.

Відтак, ОСОБА_4 знав та розумів, що є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення та їм заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Проте, як зазначає орган досудового розслідування, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, вчинив корупційний злочин, а саме: прохання надати та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , який працює, як субпідрядник у ФОП « ОСОБА_8 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , неправомірну вигоду неправомірну вигоду у розмірі 405 000 гривень, що складає 20% від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 року (загальна сума договору складає 2 024 408,22 гривень) про поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4 за не створення перешкод при випробуваннях та прийомі енергоустановок і мереж в експлуатацію та перевірки прийняття виконаних робіт згідно договору за наступних обставин.

Так, між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса в особі начальника КЕВ м. Одеса полковника ОСОБА_9 («Замовник») та ФОП « ОСОБА_8 » («Підрядник») код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , який діє на підставі виписки ЄДР, з іншої сторони, згідно з указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підпункту №4 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 року №1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» укладено договір №76 від 08.05.2023 року на виконання послуг з поточного ремонту. Предметом договору являється поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4, за кодом ДК 021:215-45310000-3 Електромонтажні роботи на загальну суму 2 024 408, 42 гривень без ПДВ.

В подальшому, на підставі Директиви від 04.04.2023 року №Д-7/ДСК «Про затвердження додаткових заходів у військових частинах (установах) Сил логістики Збройних Сил України в 2023 році», у зв`язку з переоформленням квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса в Одеське квартирно-експлуатаційне управління, 22.06.2023 року укладено 2 додаткових угоди від 19.06.2023 року та 22.06.2023 року відповідно до договору на виконання послуг з поточного ремонту №76 від 08.05.2023 року.

До основного виду діяльності ФОП « ОСОБА_8 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ОСОБА_8 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , входить зокрема виконання електромережних робіт.

В ході виконання покладених на підрядника зобов`язань, останній залучив для надання допоміжної функції свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В свою чергу, у ОСОБА_4 , як начальника району електричних мереж Одеського квартирно-експлуатаціного управління, будучого наділеним правом приймати участь у випробуваннях та прийомі енергоустановок мереж в експлуатацію, та перевірку прийняття виконаних робіт в своїй зоні діяльності, в один із днів травня 2023 року виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від ФОП « ОСОБА_8 » в ході виконання ним умов договору договір №76 від 08.05.2023 року на виконання послуг з поточного ремонту. Предметом договору являється поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4, за кодом ДК 021:215-45310000-3 Електромонтажні роботи на загальну суму 2 024 408, 42 гривень без ПДВ.

В один із днів червня 2023 року на території військового містечка Чорноморське-4, що розташоване в АДРЕСА_3 ОСОБА_4 висловив ОСОБА_7 прохання надати йому неправомірну вигоду у розмірі 20% від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 року, у зв`язку з чим останній та ОСОБА_8 , розуміючи протиправність вимог та дій ОСОБА_10 звернулися до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.

Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на одержання неправомірної вигоди, повторно 09.07.2023 року близько 19 год. 47 хв., перебуваючи в АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище висловив ОСОБА_7 , який працює, як субпідрядник у ФОП « ОСОБА_8 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 прохання надати йому ( ОСОБА_4 ) неправомірну вигоду у розмірі 405 000 гривень, що у двісті і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до Примітки 1 до ст. 368 КК України є неправомірною вигодою у великому розмірі, і складає 20% від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 року про поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4 за не створення перешкод при випробуваннях та прийомі енергоустановок і мереж в експлуатацію та перевірки прийняття виконаних робіт згідно договору післяоплатиз бюджету Одеського квартирно-експлуатаційне управлінняКомандування сил логістики Збройних Сил України за виконання робіт.

В подальшому, 26.07.2023 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув до ОСОБА_7 на об`єкт виконання договірних робіт- військове містечко ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташоване в АДРЕСА_3 , де вході спілкування з останнім, реалізуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів наказав передати попередньо обумовлені 20% від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 року, які на той момент в повному обсязі вже оплачені з бюджету Одеського квартирно-експлуатаційне управління Командування сил логістики Збройних Сил України на рахунки ФОП

« ОСОБА_8 » громадянину ОСОБА_11 . Також вказав про час та місце зустрічі з метою передачі грошових коштів ОСОБА_11 повідомить додатково.

Надалі, 28.07.2023 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , за попередньою домовленість із ОСОБА_11 , прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » №т/п-30 ринку «Старокінний» за адресою: м. Одеса, вул. Інструментальна, та передав ОСОБА_11 для подальшої передачі останнім ОСОБА_4 неправомірну вигоду у розмірі 405 000 гривень, що у двісті і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до Примітки 1 до ст. 368 КК Україниє неправомірною вигодою у великому розмірі, і складає 20%від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 року (загальна сума договору складає 2 024 408,22 гривень) про поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4 за не створення перешкод при випробуваннях та прийомі енергоустановок і мереж в експлуатаціюта перевірки прийняття виконаних робіт згідно договору.

В подальшому ОСОБА_4 28.07.2023 року о 14 год. 05 хв з метою одержання неправомірної вигоди прибув до приміщення магазину «Сила Току» №т/п-30 ринку «Старокінний» за адресою: м. Одеса, вул. Інструментальна, де його злочинна діяльність було припинена працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, начальник району електричних мереж Одеського квартино-експлуатаційного управління ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, будучи службовою особою органу державної влади, 09.07.2023 року близько 19 год. 47 хв. перебуваючи в АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, висловив ОСОБА_7 , який працює, як субпідрядник у ФОП « ОСОБА_8 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 прохання надати йому ( ОСОБА_4 ) неправомірну вигоду у розмірі 405 000 гривень, що у двісті і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до Примітки 1 до ст. 368 КК Україниє неправомірною вигодою у великому розмірі, і складає 20% від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 (загальна сума договору складає 2 024 408,22 гривень) про поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4 за не створення перешкод при випробуваннях та прийомі енергоустановок і мереж в експлуатацію та перевірку прийняття виконаних робіт згідно договору післяоплатиз бюджету Одеського квартирно-експлуатаційне управлінняКомандування сил логістики Збройних Сил України за виконання вищевказаних робіт.

В подальшому ОСОБА_4 28.07.2023 року близько 13 год. 00 хв., реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за адресою: АДРЕСА_5 , одержав, через громадянина ОСОБА_11 від ОСОБА_7 , який працює, як субпідрядник у ФОП « ОСОБА_8 » код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , неправомірну вигоду у розмірі 405 000 гривень, що у двісті і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до Примітки 1 до ст. 368 КК Україниє неправомірною вигодою у великому розмірі, і складає 20% від вартості укладеного договору № 76 від 08.05.2023 року (загальна сума договору складає 2 024 408,22 гривень) про поточний ремонт зовнішньої електромережі військового містечка Чорноморське-4 за не створення перешкод при випробуваннях та прийомі енергоустановок і мереж в експлуатаціюта перевірки прийняття виконаних робіт згідно вказаного договору.

За викладених обставин, ОСОБА_4 28.07.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе у великих розмірах за невчинення такою службовою особою в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням відповідного розміру застави.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та клопотання просив задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що підозра пред`явлена її підзахисному є необґрунтованою та не підтверджується жодними матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання сторони обвинувачення. Її підзахисний з пред`явленою підозрою не погоджується та має намір доводити свою невинуватість. Заявила про те, що ризики, зазначені у клопотанні сторони обвинувачення відсутні в рамках данного кримінального провадження. Її підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, цивільну дружину, малолітнього сина та мати пенсіонерку. Звернула увагу слідчого судді на те, що розмір застави є непомірним для її підзахисного та буде тягарем для нього. Надавши у судовому засіданні письмове заперечення проти клопотання сторони обвинувачення, просила відмовити у його задоволенні, а випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу у меншому розмірі, ніж просить сторона обвинувачення.

Підозрюваний зазначив, що з пред`явленою підозрою категорично не погоджується та щодо обрання відносно нього запобіжного заходу підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 28.07.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за кваліфікуючими ознаками: прохання надати та одержання службовою особою, неправомірної вигоди для себе у великих розмірах за невчинення такою службовою особою в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчим суддею встановлено таке.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується: заявою про вчинення злочину ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом обшуку від 29.07.2023 року магазину «Сила Току» №т/п-30 ринку «Старокінний», під час якого було вилучено серед іншого предмет неправомірної вигоди, іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження, в тому числі матеріалами НСРД.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувчення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а тому відхиляє заперечення сторони захисту в частині зазначення про необґрунтованість пред`явленої підозри.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_4 з огляду на те, що він має постійне місце проживання та раніше до кримінального відповідальності не притягувався, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Також, на даний час ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідів, на показання яких сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та які у випадку направлення обвинувального акту до суду, будуть допитуватися безпосередньо судом, а тому слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання захисту на те, що встановлені ризики відсутні в рамках кримінального провадження не знайшли свого підтвердження.

Проте, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що ризики, передбачені пунктами 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначає сторона обвинувачення у клопотанні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків.

Надані стороною захисту у судовому засіданні позитивні характеристики відносно підозрюваного ОСОБА_4 не зменшують ризики, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання.

Так, встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення є працівником ЗСУ, при цьому в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з використанням наданого йому службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, що створило у суспільстві негативне враження про хабарництво, вседозволеність та використання свого службового становища посадовими особами Збройних сил України в цілях незаконного збагачення та вважає вказаний випадок виключним.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення тяжкого кримінального правопорушення та його наслідки у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень, посилаючись на розмір попереджених матеріальних збитків у розмірі 405 000 гривень, які могли бути завдані іншій особі, внаслідок імовірного вчинення підозрюваним кримінального праоопрушення.

Слідчий суддя вважає, що вказаний розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення є обгрунтованим, прокурором у судовому засіданні доведено необхідність визначення розміру застави саме у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень, яка буде здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000021 від 25.05.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 25.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 25.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1