Справа № 337/7156/21
Провадження №1-кп/337/45/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі клопотання ОСОБА_5 за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч.1 КК України про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, наказом виконуючого обов`язки головного лікаря КУ «Пологовий будинок № 9» № 92 від 12.10.1999 року ОСОБА_5 призначено на посаду лікаря акушера-гінеколога. ОСОБА_5 18.04.2014 року присвоєно кваліфікацію лікаря з акушерства та гінекології вищої категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні працівники зобов`язані невідкладно надавати необхідну медичну допомогу у разі виникнення невідкладного стану людини.

Пунктами 10.1 та 10. «Положення про пологовий будинок № 9» Запорізької міської ради, затвердженого начальником управління з питань здоров`я Запорізької міської ради від 01.11.2011 року передбачено, що основними завданнями та напрямами діяльності пологового відділення є надання кваліфікованої стаціонарної лікувально- діагностичної допомоги вагітним, роділлям, породіллям, новонародженим та гінекологічним хворим згідно з «Нормативами надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги»; забезпечення пацієнтів невідкладною акушерсько-гінекологічною та неонатологічною допомогою.

Відповідно до п. 2.1. посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога пологового відділення Комунальної установи «Пологовий будинок № 9» ОСОБА_5 , яка затверджена наказом головного лікаря 03.01.2014 року, лікар акушер-гінеколог в своїй роботі керується чинним законодавством України про охорону здоров`я, нормативно правовими актами, що визначають діяльність закладів охорони здоров`я, Статутом установи, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, Положенням про відділення, посадовою інструкцією, розпорядженнями, вказівками завідувача відділення, заступника головного лікаря з медичних питань та головного лікаря та зобов`язаний:

здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, рододопомогу, раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллям;

- надавати швидку і невідкладну допомогу хворим акушерсько-гінекологічного профілю.

Однак, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді лікаря акушера-гінеколога КУ Пологовий будинок № 9», всупереч встановлених правил лікувального процесу та надання невідкладної медичної допомоги, під час прийняття пологів у ОСОБА_6 , неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, допустив порушення вимог клінічного протоколу Акушерські кровотечі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.04.2014 року №205 «Про внесення змін до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 29 грудня 2005 року № 782 та від 31 грудня 2004 року № 676», що спричинили тяжкі наслідки для хворого.

03.07.2016 року, у відповідності до графіку чергувань лікарів КУ «Пологовий будинок № 9», затвердженого виконуючим обов`язки головного лікаря указаного пологового будинку, лікар акушер-гінеколог ОСОБА_5 здійснював чергування та виконував функції чергового лікаря акушера-гінеколога у пологовому відділенні КУ «Пологовий будинок №9».

Того ж дня, о 08 годині 30 хвилин, до пологового відділення КУ «Пологовий будинок №9» поступила ОСОБА_6 , якій встановлено діагноз: «Вагітність У-41 тиждень. Головне передлежання. Пологи III, термінові, І період пологів». 03.07.2016 року, о 13 годині 15 хвилин, ОСОБА_5 , виконуючи свої професійні обов`язки прийняв пологи, шляхом операції вакуум-екстракції у ОСОБА_6 , яка народила живого, доношеного хлопчика, вагою 4,250кг., зростом 57см. Після закінчення пологів 03.07.2016 року, о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 поскаржилася лікарю акушеру- гінекологу ОСОБА_5 на погіршення самопочуття.

ОСОБА_5 , в ході проведення огляду ОСОБА_6 встановлено щільність матки при пальпації, порушення вітальних функцій зниження артеріального тиску (80/40 мм.рт.ст.), підвищення частоти серцевих скорочень, зменшення на насиченість киснем крові (сатурація 85%), задишка 20 за хвилину, запаморочення, ціанотичність шкірних покривів та обсяг крововтрати 350 мл., що є об`єктивними показниками розвитку внутрішньої кровотечі.

У порушення вимог клінічного протоколу «Акушерські кровотечі», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.04.2014 року №205 «Про внесення змін до наказів Міністерства охорони здоров`я України від 29 грудня 2005 року № 782 та від 31 грудня 2004 року № 676» лікар акушер-гінеколог КУ «Пологовий будинок № 9» ОСОБА_5 не провів ручне обстеження порожнини матки породіллі, що дало б змогу виявити наявність її розриву з подальшою негайною тактикою зупинення кровотечі - хірургічні методи та запобігання розвитку гострої судинної недостатності. Крім того, ОСОБА_5 не враховано етіологічні фактори розвитку післяпологової кровотечі: багатонароджувальність (3 пологи), крупний плід (4250), швидкі пологи, проведення операції вакуум-екстракція плоду, епізіотомія.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, 03.07.2016 року, о 14 годині 45 хвилин, настала смерть ОСОБА_6 в результаті неповного розриву шийки матки з переходом по лівому латеральному краю на тіло матки в пологах, що ускладнилося кровотечею з судин матки, заочеревної гематоми (об`ємом до 500 мл), крові в черевній порожнині (1,8 л.), наявністю постгерамогічної анемії та призвело до розвитку гострої судинної недостатності, що є безпосередньою причиною смерті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №112/к від 04.02.2021 року смерть ОСОБА_6 настала в результаті неповного розриву шийки матки з переходом по лівому латеральному краю на тіло матки в пологах, що ускладнилось кровотечею з судин матки, заочеревної гематоми (об`ємом до 500 мл.), крові в черевній порожнині (1,8 л.), наявністю постгеморагічної анемії та призвело до розвитку гострої судинної недостатності, що є безпосередньо причиною смерті породіллі.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №918/к від 20.07.2021 року, під час надання медичної допомоги ОСОБА_6 в КУ «Пологовий будинок № 9» виявлені недоліки:

- не враховані етіологічні фактори розвитку післяпологової кровотечі: багатонароджувальність ( 3 пологи), крупний плід (4250); швидкі пологи; проведення операції вакуум-екстракція плоду, епізіотомія. Етіологічні фактори призвели до розвитку клінічних чинників післяпологової кровотечі, у вигляді надмірного розтягнення матки та «виснаження» скоротливої здібності біометрію, що в свою чергу ускладнилось виникнення неповного розриву шийки матки з переходом по лівому латеральному краю на тіло матки в пологах, кровотечі із судин матки, заочеревної гематоми об`ємом 500 мл. та скупченням крові в черевній порожнині (1,8 л.);

- після погіршення загального стану ОСОБА_6 лікарем акушером- гінекологом при огляді (13.40 години) встановлено щільність матки при пальпації та не запідозрено у породіллі після пологів об`єктивних показників розвитку внутрішнього кровотечі - це порушення вітальних функцій зниження артеріального тиску (80/40 мм.рт.ст.), підвищення частоти серцевих скорочень, зменшення на насиченість киснем крові (сатурація 85%), задишка 20 за хвилину, та при огляді запаморочення, ціанотичність шкірних покривів та обсяг крововтрати 350 мл.

З метою виключення розриву матки, лікарем акушером-гінекологом що приймав пологи, необхідно було б провести ручне обстеження порожнини матки, щодо дало б змогу виявити наявність її розвитку з подальшою негайною тактикою зупинки кровотечі - хірургічні методи запобігання розвитку гострої судинної недостатності.

Виявлені недоліки надання медичної допомоги ОСОБА_6 , знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням летального результату (смерті) ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

Разом з тим, 09.06.2023 року ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання ОСОБА_5 та просила його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду кримінальної справи були повідомлені судом, у матеріалах кримінального провадження наявні заяви про подальший розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , заслухавши думку захисника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 286 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п. 1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст.49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд у своїй постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19.

Як випливає з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, скоєного 03.07.2016 року.

Згідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, просив суд про закриття кримінального провадження за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 140 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Враховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , минуло більш ніж п`ять років (тобто минув передбачений законом про кримінальну відповідальність строк притягнення особи до кримінальної відповідальності), суд, за наявності згоди ОСОБА_5 приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 49 КК України, час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд вважає, що є усі підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності і закриття провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст.285 КПК України встановлено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

При цьому положення ч. 4 ст.286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання сторони кримінального провадження про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання та на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК може звільнити засудженого саме від покарання, а не від кримінальної відповідальності.

Отже, обвинувачений, щодо якого передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, має, як право на таке звільнення, так і право на проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

В даному випадку обвинувачений ОСОБА_5 скористався своїм правом на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та має право на таке звільнення.

Суд, в свою чергу, роз`яснив обвинуваченому його право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру.

За вказаним кримінальним провадженням потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 на суму 500 000 грн. -відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до змісту ст. 129 КПК України, при вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, або залишає без розгляду.

Відповідно до змісту ч.7 ст.128 КК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Зазначені обставини знайшли своє врегулювання в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року №13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих», відповідно до яких у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається, потерпілому необхідно роз`яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита.

За змістом ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. Оскільки у цьому кримінальному провадженні обвинувальний вирок не ухвалювався, а постановлено ухвалу, якою закрито кримінальне провадження, судові витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

У зв`язку з вказаним вище, суд вважає що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши йому право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 129, 284, 286, 369 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого за ст.. 140 ч.1 КК України, за обвинувальним актом № 0002114 від 10.07.2016 року, про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ч. 1 ст. 140 КК України за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0002114 від 10.07.2016 року, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 140 КК України за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0002114 від 10.07.2016 року, на підставі ст. 49 КК України, закрити.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 на суму 500 000 грн.- відшкодування моральної шкоди, залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_7 його право на звернення до суду з аналогічним цивільним позовом в порядку цивільного судочинства, без оплати судового збору.

Речові докази: обмінну картку вагітної жінки на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та історію пологів ОСОБА_6 № 864 на 33 аркушах, які упаковані до спецпакету SUD3069957, який знаходиться на зберіганні в камері збереження речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області- повернути за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду вручений учасникам судового провадження в день його проголошення відповідно до ст. 615 ч. 15 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1