Справа № 545/1894/23
Провадження № 1-кп/545/298/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000213 від 14.05.2023 року, що надійшов з Полтавської окружної прокуратури Полтавської області стосовно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черкасівка, Полтавського району, Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.8 ст.15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч.9 ст.15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз.2 ч.2 ст.16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч. 10 ст.15 цього Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_5 весною 2016 року, (точної дати та часу досудовим слідством не встановлено), перебуваючи в м. Полтава, Полтавського району, Полтавської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, зокрема трактором - колісним, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста, замовив у випадкового знайомого, (особу встановити не видалося можливим) завідомо підроблене вказане посвідчення. При цьому ОСОБА_5 попередньо надав даній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення такого документу, та копію паспорта на своє ім`я.

Після цього, ОСОБА_5 , восени 2016 року отримав від невстановленої слідством особи в приміщенні відділення «Нової пошти» в м. Полтава (відділення не пам`ятає) виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», видане згідно його змісту Державною сільгоспінспекцією в Львівській області від 03.10.2016, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

14.05.2023 близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи трактором - колісним "МТЗ-82" реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває у власності ОСОБА_7 , який ОСОБА_5 взяв для перевезення будматеріалів, був зупинений працівниками поліції в с. Вербове, Полтавського району, по вул. Тополева поблизу будинку № 4.

Під час перевірки у ОСОБА_5 , документів працівниками поліції останній пред`явив поліцейському СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», видане згідно його змісту Державною сільгоспінспекцією в Львівській області від 03.10.2016, на ім`я ОСОБА_5 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, використавши в такий спосіб завідомо підроблений документ.

Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 24.05.2023 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а також зобов`язався співпрацювати з прокурором у викритті кримінального правопорушення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в ході підготовчого судового засідання, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті.

Захисник обвинуваченого також прохав затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, знайшли своє підтвердження.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття у вчиненні проступку та активному сприянню розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження.

Одночасно суд при затвердженні угоди враховує наступні обставини те, що ОСОБА_5 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання, раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а отже з огляду на встановлені обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді штрафу.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено. Накладений арешт на майно підлягає зняттю.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, що складаються з вартості проведеної судово-технічної експертизи вартістю 1673,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно обвинуваченого не підлягає обиранню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Угоду від 24 травня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000213 від 14.05.2023 року про визнання винуватості укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_5 не обирати.

Зняти арешт на майно, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», видане, згідно його змісту Державною сільгоспінспекцією в Львівській області від 03.10.2016 на ім`я ОСОБА_5 , який накладено згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.05.2023 року.

Речові докази: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «А1», видане, згідно його змісту Державною сільгоспінспекцією в Львівській області від 03.10.2016 на ім`я ОСОБА_5 , яке зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, що складаються з вартості проведеної судово-технічної експертизи в кримінальному провадженні № 0000213 від 14.05.2023 року в сумі 1673,00 (одна тисяча шістсот сімдесят три грн. 00 коп.).

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1