Провадження № 1-в/537/95/2023
Справа № 537/2583/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання засудженого ОСОБА_4 про ознайомлення з матеріалами справи,

установив:

10.08.2023 засуджений ОСОБА_4 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з письмовою заявою про ознайомлення з матеріалами справи 537/2583/22, аудіо та відео записами судового засідання.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

28.06.2023 вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначино ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Право обвинуваченого (засудженого) на ознайомлення із матеріалами справи є складовими конституційного права на захист (ст. 63 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/2012 встановив, що вимоги Кодексу узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) та з підпунктом «b» пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.

Так, Європейський суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25 вересня 2008 року у справі «Полуфакін і Чернишов проти Росії»).

Як зауважив Європейський суд, підпункт «b» пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому «мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту», а це означає, що така підготовка охоплює все, що є «необхідним» для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Із рішення Конституційного Суду України від 18 січня 2012 року по справі № 1-4/2012, вбачається, що ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України визначається законами України. Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним.

Тобто, при вирішенні питання щодо забезпечення можливості надання особі матеріалів справи на ознайомлення, суд повинен виходити із норм закону, які регулюють порядок такого ознайомлення.

Згідно ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили.

Ст. 393 КПК України передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати, зокрема обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник.

Пунктом 12 ст. 537 КПК України передбачено можливість залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Як вбачається із матеріалів справи, засуджений ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)».

Враховуючи викладене, а також те, що засуджений має право подати апеляційну скаргу на вирок суду, то суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, а тому з метою забезпечення прибуття засудженого до суду для ознайомлення з матеріалами справи №537/2583/22, суд вважає за необхідне перевести засудженого ОСОБА_4 із Державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та тимчасово залишити останнього в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» на час ознайомлення з матеріалами справи №537/2583/22.

Керуючись ст. 425, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 про ознайомлення з матеріалами справи задовольнити.

Етапувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Крюківського районного суду Полтавської області від 28.06.2023 за ч. 2 ст. 289 та ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, з Державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» та тимчасово залишити засудженого ОСОБА_4 в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» на час ознайомлення з матеріалами справи.

Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» повідомити Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області про прибуття до них засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою подальшого етапування останнього до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000248 від 07.04.2023, № 0000585 від 26.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 289 КК України (справа №537/2583/22).

Виконання ухвали покласти на ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» та ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», направивши копію ухвали вказаним установам для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1