Справа № 308/2053/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 28.10.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 28.10.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України,.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області перебуває об`єднане кримінальне провадження за № 0000215 від 28.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими, на даний час невстановленими досудовим розслідуванням, особами, 10.01.2023 року, близько 09 год. 00 хв., та 16.01.2023, перебуваючи у центральній частині міста Мукачево та за адресою: Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Університетська, 7А, діючи через та спільно з ОСОБА_5 , отримала на власну користь та користь останнього 3500 дол. США, що в перерахунку на національну валюту, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України на 10.01.2023 та 16.01.2023, становить 127 990,1 грн., двома платежами у розмірі 1100 дол. США та 2400 дол. США, від ОСОБА_6 , за забезпечення незаконного перетину ним державного кордону України, після чого, у період з 16.01.2023 по 25.01.2023, перебуваючи у м. Мукачево Закарпатської області, зокрема по місцю проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала організацію та керівництво незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_6 , які полягали у підшукуванню та забезпеченню шляхів його переправлення до та через державний кордон України, визначенні часу, місця та способу незаконного перетину кордону, а також сприяла незаконному переправленню ОСОБА_6 через державний кордон України, надаючи поради та вказівки останньому щодо переліку необхідних речей, які останньому необхідні при перетині кордону, та необхідності прибуття ним у визначені заздалегідь підготовлені місця для переміщення до та через державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та іншими, на даний час невстановленими досудовим розслідуванням, особами, 20.05.2023, близько 13 години 22 хвилин, та 22.05.2023, діючи через та спільно з ОСОБА_5 , отримала на власну користь та користь останнього 75000 грн. та 5000 дол. США, що в перерахунку на національну валюту, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України на 22.05.2023, становить 182 843 грн., відповідно від ОСОБА_7 , за забезпечення незаконного перетину ним державного кордону України, після чого повторно, у період з 22.05.2023 по 29.05.2023, перебуваючи у м. Мукачево Закарпатської області, зокрема по місцю проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала організацію та керівництво незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_7 , які полягали у підшукуванню та забезпеченню шляхів його переправлення до та через державний кордон України, визначенні часу, місця та способу незаконного перетину кордону, а також сприяла незаконному переправленню ОСОБА_7 через державний кордон України, надаючи поради та вказівки останньому щодо переліку необхідних речей, які останньому необхідні при перетині кордону, та необхідності прибуття ним у визначені заздалегідь підготовлені місця для переміщення до та через державний кордон України.

29.05.2022 прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 винесено постанову про матеріалів кримінального провадження № 0000065 від 17.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України та кримінального провадження № 0000215 від 28.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Прокурор зазначає, що у ході проведення огляду місця події, а саме транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який проводився на підставі добровільної заяви власника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Айфон 6 S», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519683; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «M1803Е7SG», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519686; довідка, видана на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 2470070; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519682.

Прокурор зазначає, що вищевказаний транспортний засіб поміщено до спеціального майданчику ГУНП в Закарпатській області.

Як вказано у клопотанні, 29.05.2023 старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_10 вищеперераховані речі визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000215 від 28.10.2022, про що винесено відповідну постанову.

При цьому прокурор стверджує, що у зв`язку із тим, що вищеперераховані речі, які були вилучені у ході проведення огляду місця події, а саме мобільний телефон марки «Айфон 6 S», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519683, мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «M1803Е7SG», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519686, довідка, видана на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 2470070, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519682 та безпосередньо сам транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні та необхідні проведення необхідних процесуальних дій, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно. Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна, а саме: вищеперераховані речі, які були вилучені у ході проведення огляду місця події від 29.05.2023, а саме транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Як вказує прокурор, відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна, а саме: вищеперерахованих речей, які були вилучені у ході огляду місця події від 29.05.2023 допускається з метою забезпечення збереження даних речових доказів.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування необхідно накласти арешт на тимчасово вилучені в ході проведення огляду місця події від 29.05.2023, а тому керуючись ст. ст. 167-168, 170-171 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду місця події від 29.05.2023, а саме: мобільний телефон марки «Айфон 6 S», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519683; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «M1803Е7SG», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519686; довідка, видана на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 2470070; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519682 та безпосередньо транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , належний громадянину ОСОБА_8 , які являються тимчасово вилученим майном із забороною їх подальшого відчуження, користування та розпорядження.

Прокурор в судове засіданні не з`явився, разом із тим подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Прокурор просить клопотання задоволити, накласти арешт на транспортний засіб. При цьому згідно поданої прокурором заяви, досудовим розслідуванням встановлено та підтверджено той факт, що ОСОБА_8 являється особистим водієм підозрюваної ОСОБА_4 , яка у свою чергу неодноразово по декілька разів на день відвідувала як медичні заклади так і військові, зокрема не виключено, що з метою підробки таких документів для непридатності осіб, до військової служби та подальшою їх можливістю покинути межі території України. Прокурор зазначає, що в громадянина ОСОБА_8 , було виявлено лікарську довідку на ім`я ОСОБА_9 , та з огляду на викладене, прокурор вказує на те, що вказану довіку необхідно аналізувати, зокрема шляхом проведення експертиз та вилученням журналів реєстрацій, відтак є необхідність у накладенні арешту на таке майно.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. При цьому адвокатом ОСОБА_11 , представник ОСОБА_8 , подано клопотання, в якому він вказує на те, що транспортний засіб та мобільні телефони, на які прокурор просить накласти арешт є власністю ОСОБА_8 . За твердженням адвоката, ОСОБА_8 , працює таксистом на вилученому автомобілі, вказаний вид заробітку є його єдиним джерелом доходу. Адвокат зазначає, що ОСОБА_8 , не вчиняв жодного правопорушення, надав послуги з перевезення, особі яку було затримано. У задоволенні клопотання просить відмовити.

Неприбуття у судове засідання власника майна відповідно доч.1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 вказаної норми, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу….

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу….

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області перебуває об`єднане кримінальне провадження за № 0000215 від 28.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Також слідчим суддею встановлено, що на даний час підозрюваними у вказано кримінальному провадженні є ОСОБА_5 на ОСОБА_4 , яким оголошено підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332 КК України, 29.05.2023, та яких затримано в той же день.

30.05.2023 слідчим суддею відносно вказаних осіб обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою та визначено розмір застави.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали клопотання фактично не містять відомостей щодо безпосередньої причетності ОСОБА_8 , який згідно матеріалів клопотання є власником транспортного засобу: марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Разом із тим, у заяві прокурор, вказує на те, що як встановлено досудовим розслідуванням ОСОБА_8 , являється особистим водієм ОСОБА_8 підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому згідно матеріалів клопотання, розсекречених матеріалів протоколу за результатами проведення НСРД «візуальне спостереження», встановлено що ОСОБА_4 , систематично їздила на автомобілі належному ОСОБА_8 в якості пасажира. За кермом постійно був ОСОБА_8 .

Щодо тверджень адвоката, про те, що ОСОБА_8 , працює таксистом та надав послуги з перевезення згідно замовлення, то слід зазначити, що на підтвердження наведеному доказів не надано. Зокрема щодо зайняття ним підприємницької діяльності, трудового договору, наявність у ОСОБА_8 відповідної ліцензії і т.д.

До заяви про розгляд клопотання за відсутності прокурора, до матеріалів справи додано підозрювана в даному кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , пресувалася час від часу на вказаному автомобілі, при цьому в якості пасажира, а за кермом весь час був ОСОБА_8 .

Зі змісту постанови про визнання речей речовими доказами від 29.05.2023, вбачається, що 29.05.2023 року ОСОБА_4 затримана у порядку ч.1 п.2 ст. 208 КПК України, та що вона рухалася у транспортному засобі марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_12 , надав добровільну згоду на огляд належного йому транспортного засобу.

Згідно протоколу огляду місця події від 29.05.2023, в огляду було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Айфон 6 S», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519683; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «M1803Е7SG», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519686; довідка, видана на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 2470070; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519682 та безпосередньо транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , належний громадянину ОСОБА_8 ,

Згідно реєстраційної картки ТЗ, свідоцтва про реєстрацію свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 06.05.2021, власником транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна .

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином згідно матеріалів клопотання встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 , систематично пересувалася на автомобілі належному ОСОБА_8 , їздила на зустрічі та у різні інстанції. Перебувала в якості пасажира у вказаному транспортному засобі і під час її безпосереднього затримання 29.05.2023.

Доказів того, що ОСОБА_8 , є таксистом, та надавав послуги з перевезення , як стверджує адвокат до матеріалів клопотання не додано.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на вилучену в ході огляду місця події лікарську довідку на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», а саме з метою необхідності її аналізувати, зокрема шляхом проведення експертиз та вилученням журналів реєстрацій.

В даному випадку, на переконання слідчого судді, органами досудового розслідування, доведено, що є достатні правові підстави вважати, що вилучене під час огляду, майно , а саме транспортний засіб, на якому систематично пересувалася підозрювана, довідку, видану на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 2470070; транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , належний громадянину ОСОБА_8 .

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, вважає за необхідне вказати на те, що при вирішенні питання про арешт майна, було досліджено усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, враховано правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, є обґрунтована та доцільна.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як речового доказу у даному кримінальному провадженні, необхідність проведення експертного дослідження, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна, та таке є необхіднім у зв`язку із забезпеченням проведення у рамках даного кримінального провадження експертних досліджень, які в свою є необхідними для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню у вказаній частині.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге - п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя враховуючи наведене, вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження, існує сукупність підстав, що підтверджують відповідність майна, що належить ОСОБА_8 , критеріям речових доказів.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_8 , який є власником транспортного засобу, не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

Разом із тим, з огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на вказане, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вказаний транспортний засіб, без заборони користування та розпорядження таким, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення буде доцільним та найменш обтяжливий способом арешту майна.

Разом із тим, клопотання в частині накладення арешту на вилучені в ході огляду місця події: мобільний телефон марки «Айфон 6 S», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519683; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «M1803Е7SG», який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519686; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 1519682 слідчий суддя вважає необґрунтованим.

При обґрунтуванні клопотання, слідчий вказує на те, що метою накладення арешту на майно, є збереження речових доказів. Разом із тим, у клопотанні слідчим жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що вказане вилучення майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди вчиненні кримінального правопорушення, має значення для встановлення обставин всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Таким чином слідчим не доведено, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Власником вказаного майна є ОСОБА_8 , який не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному правопорушенні.

Обґрунтування необхідності накладення арешту на вказані речі клопотання прокурора не містить.

Відомості про належність вказаних речей а саме мобільних телефонів підозрюваній ОСОБА_4 в матеріалах клопотання відсутні та слідчим, прокурором не спростовані.

За частиною третьою статті 170 КПК України, арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Оскільки слідчому судді не надано відомостей про призначення експертизи електронного засобу та відомостей, щодо наявного на ньому логічного захисту, що обумовлювало б його подальше утримання стороною обвинувачення, то зазначені обставини свідчать про відсутність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення відповідного електронного пристрою. Зазначене вказує на те, що сторона обвинувачення не має наміру використовувати вилучене майно, як доказ.

Крім того, слідчий суддя вважає доречним також зазначити про те, що в силу вимог частини шостої статті 236 КПК України, якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Аналізуючи вище викладені вимоги процесуального закону, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що відомостей про наявність логічного захисту на телефоні, що є предметом розгляду цього клопотання прокурором не наведено, а нормами КПК врегулювано порядок дій слідчого та прокурора у разі наявності доступу до інформації що міститься, в тому числі, й у мобільному телефоні.

Таким чином, з урахуванням заперечень представника власника майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна слідчий суддя доходить висновку, що у вказаній частині клопотання до задоволення не підлягає.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя не вбачає правомірних підстав та доцільності накладення арешту на вказані речі.

Таким чином клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Разом із тим слід зазначити, що клопотання про накладення арешту на майно надійшло до суду 30.05.2023 року, огляд, в ході якого майно було вилучено проведено 29.05.2023 року, тобто із додержання передбачених КПК України процесуальних строків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 28.10.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події від 29.05.2023 майно, а саме:

довідку, що видана на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що він дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово», яку поміщено до спеціального пакету НПУ № PSP 2470070;

транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» моделі А5, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить громадянину ОСОБА_8 , із забороною його відчуження, без позбавлення власника або законного володільця права користування та розпорядження вказаним транспортним засобом.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1