Справа № 750/1373/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/271/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000066 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта вища, працює начальником служби охорони СТОВ «ОЛСТАС-льон», раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.345 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком суду законної сили, не обирався.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що згідно розстановки сил та засобів роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області з 06.08.2020 до 07.09.2020 поліцейські вказаного Управління ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на службовому автомобілі марки «Мітсубіші Аутлендер», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювали нагляд за безпекою дорожнього руху та охорону громадського порядку у м. Чернігові.

Під час виконання вищевказаними працівниками поліції своїх службових обов`язків 07.08.2020 близько 01:00 год., ними виявлено дорожньо-транспортну пригоду за участю ОСОБА_8 , який керуючи автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_2 , біля будинку №139 по проспекту Перемоги в місті Чернігові, здійснив наїзд на стовп вуличного освітлення з дорожнім знаком.

Перебуваючи на місці події, поліцейський ОСОБА_10 з метою з`ясовування обставин вказаної дорожньо-транспортної пригоди, перевірки документів та відібрання пояснень, підійшов до ОСОБА_8 , який знаходився неподалік місця ДТП біля будівлі Деснянського районного суду м. Чернігова, розташованої за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 141.

У ході спілкування з ОСОБА_10 . ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою приховування своєї причетності до вчинення ДТП та уникнення адміністративної відповідальності, почав йти в невідомому напрямку, на законну вимогу поліцейського ОСОБА_10 не залишати місце пригоди не реагував та у відповідь почав погрожувати ОСОБА_10 фізичною розправою та висловлюватися нецензурною лайкою в бік останнього.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 , який був одягнутий у форму поліцейського, є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки поліцейського, на його законні вимоги припинити протиправні дії щодо погроз в бік працівника правоохоронного органу та не залишати місце пригоди не реагував і продовжував зухвало себе поводити з явною неповагою до правоохоронних органів.

ОСОБА_8 , перебуваючи безпосередньо біля поліцейського ОСОБА_10 , маючи прямий умисел заподіяти працівнику правоохоронного органу під час несення служби тілесні ушкодження, умисно наніс останньому один удар рукою в область щелепи та не менше двох ударів в область тулубу, після чого схопив ОСОБА_10 за праву руку та повалив на асфальтне покриття, у результаті чого заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити відносно нього кримінальне провадження за недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений змінив апеляційні вимоги, не оспорюючи кваліфікації дій та доведеність його вини, просив вирок місцевого суду в частині призначеного покарання змінити та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України. При цьому ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, у скоєному щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали змінену апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 та кваліфікація його дій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, стороною захисту у змінених апеляційних вимогах не оскаржується.

Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке є злочином проти авторитету органів державної влади, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно; має на утриманні батька-пенсіонера, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, і наразі враховується колегією суддів, як обставина, що пом`якшує покарання, ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаюється, з приводу скоєного жалкує, засуджує свою поведінку, від його протиправних дій відсутня реальна шкода.

Потерпілий ОСОБА_10 претензій матеріального характеру до нього не має, завдану шкоду обвинувачений відшкодував та вибачився.

На даний час ОСОБА_8 працевлаштований, з серпня 2022 року працює начальником служби охорони у СТОВ «ОЛСТАС-льон», за місцем роботи характеризується позитивно. Також згідно характеристики Благодійної організації «Всеукраїнський благодійний фонд «Іскра добра», ОСОБА_8 з перших днів повномасштабного вторгнення російських військ на територію України розпочав займатися волонтерською діяльністю, зарекомендував себе виключно з позитивної сторони.

Крім того, колегія суддів ураховує посткримінальну поведінку ОСОБА_12 , який з вересня 2000 року і по даний час до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

За змістом ч.1 ст.75 КК України, при вирішенні питання про спосіб відбування покарання, суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, може прийти до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням.

З урахуванням вище вказаних обставин, апеляційний суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням з максимальним іспитовим строком, що, на переконання колегії суддів, буде достатнім і необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, змінена апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду - зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4