ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1477/22 Номер провадження 11-кп/814/1748/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора засудженого представника виправної колоніїОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого інвалідність 3-ї групи, засудженого вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2018 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.28 та ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі,

суд задовольнив спільне подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної ради м. Полтави і звільнив засудженого умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 березня 2018 року, на невідбутий строк 01 рік 06 місяців 13 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

При цьому зазначає, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення резонансного злочину у складі організованої групи.

Стверджує про відсутність доказів того, що засуджений довів своє виправлення, оскільки під час відбування покарання він працював не постійно.

Наголошує, що окремі характеристики, а також витяг з рішення комісії виправної колонії від 01 лютого 2020 року містять дані про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим йому було відмовлено у зміні умов тримання відповідно до ст.101 КВК України.

Звертає увагу, що під час утримання в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_7 до праці не залучався.

Вважає, що отримані ОСОБА_7 заохочення не є достатнім доказом його виправлення, оскільки є обов`язком відповідно до ст.9 КВК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення засудженого та представника виправної колонії, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, висновок суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання,.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Фактичне відбуття ОСОБА_7 більше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому за умисний тяжкий злочин, ніким не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 під час перебування в Державній установі «Полтавська установа відбування покарань (№23)» хоча і характеризувався посередньо, проте стягнень не мав.

З 18 квітня 2018 року відбуває покарання в Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)» і при цьому характеризується позитивно, за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, трудового розпорядку та вимог безпеки праці отримав сімнадцять заохочень і не мав стягнень.

Також ОСОБА_7 протягом усього періоду відбування покарання працевлаштований на виробництві установи і поставлені завдання виконує належним чином.

Крім того, засуджений брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Професія», які в повному обсязі реалізовані, а також отримав спеціальність в Полтавському навчальному центрі (№64), відвідує заходи виховного характеру, робить для себе вірні висновки.

Також ОСОБА_7 за власною ініціативою залучається до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи, дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд.

Судом апеляційної інстанції, окрім іншого, встановлено, що у взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_7 не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки та своєю поведінкою подає їм позитивний приклад, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Крім того, засудженим в повному обсязі погашено заборгованість за виконавчими листами.

Наведені обставини суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, та про можливість умовно-достроково звільнення засудженого від відбування покарання і належним чином мотивував своє рішення.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про недоведеність ОСОБА_7 виправлення, оскільки він працював не постійно, спростовуються поясненнями представника виправної колонії, який в засіданні апеляційного суду підтвердив, що ОСОБА_7 не залучався до оплачуваних робіт лише у зв`язку з відсутністю роботи.

Більше того, після постановлення оскаржуваної ухвали суду ОСОБА_7 в черговий раз отримав заохочення.

Твердження прокурора про те, що місцевим судом не враховано резонанс злочину, а також його тяжкість, є непереконливими, оскільки наведені обставини були враховані як при ухваленні судом вироку стосовно ОСОБА_7 та визначенні виду і розміру покарання, так і при вирішенні питання щодо тривалості покарання, після якого можливий розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення.

Та обставина, що на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст.101 КВК України, на переконання колегії суддів, сама по собі не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, враховуючи належним чином мотивовані висновки суду про доведення засудженим свого виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4