Номер провадження:1-кп/521/1462/23

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м.Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000026 від 05.01.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Роздольне Каховського району Херсонської області, громадянина України, маючого загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

04.01.2023 року близько 20:00 годин ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, умисно, наніс молотком два удари в область правої ноги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР №13 від 27.02.2023 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини діафізу правої великогомілкової кістки, закритого перелому верхньої третини малогомілкової кістки, забійної рани на передній поверхні середньої третини правої гомілки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Кримінальна відповідальність за вчинений злочин передбачена ч.1 ст. 121 КК України, а саме за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, зазначив, що розумів, що від його дій може бути завдана фізична шкода потерпілому, але не думав, що виникнуть такі тяжкі наслідки, дійсно наніс потерпілому два удари по нозі. З висновком судово-медичної експертизи щодо тілесних ушкодень, які виникли у потерпілого повністю згоден та повністю визнає, що саме від його дій потерпілому було завдано шкоду. Удари наніс потерпілому, з яким під час спілкування виник конфлікт. Після того, як у потерпілого виникли пошкодження ноги від його ударів, надавав йому першу допомогу. У вчиненому щиро розкаюється, намагався неодноразово зустрітися із потерпілим для добровольного відшкодування йому матеріальної шкоди та вибачення, але зустрітися не вдалося. Сам потерпілий до нього будь-яких матеріальних претензій не висуває. Штраф за попереднім вироком повністю сплатив, невідбутого покарання не має. Просив врахувати його щире каяття та не призначати покарання, пов`язане з позбваленням його волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, наміру заявляти цивільний позов не має, просив суд врахувати, що йому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, тому просив призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відносяться до категорії тяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який: щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то він в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення та захисту суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.121 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи. Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, як просить сторона захисту, суд не знаходить.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого обирався запобіжний захід у вигляд цілодобового домашнього арешту, який було продовжено під час судового розгляду, строк дії якого сплинув 14.08.2023 року. Клопотань про його продовження суду не надавалося. Підстав для обрання запобіжнолго заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого до набравння вироком законної сили суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави судові витрати за залучення експерта.

Згідно наданих суду квитанцій вартість судово-медичної експертизи, проведених КУ "Бюро судово-медицинської експертизи" Херсонської обласної ради становить 451 грн. 68 коп. Згідно ст.15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Проведення судових експертиз, обстежень і досліджень судово-медичними та судово-психіатричними установами здійснюється за рахунок коштів, які безпосередньо і цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з державного чи місцевого бюджету, за винятком випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених вимогами законодавства, для стягнення зазначених судових витрат з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-молоток, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області області, довідка від 12.01.2023 року - знищити;

-копію медичної картки стаціонарного хворого № 136/2023 - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1