ВИРОК

Іменем України

26.06.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000281 від 24.05.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Обава Мукачівського району Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше судженої, востаннє: 31.01.2023 року вироком Франківського районного суду м. Львова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (одну тисячу) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Обава, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України -

в с т а н о в и в :

23.05.2022 року близько 15:40 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою, відповідно до спільного узгодженого плану дій, увійшли в довіру до потерпілої ОСОБА_6 , скориставшись її похилим віком, з метою отримання інформації про місце зберігання потерпілою грошових коштів, під приводом отримання решти з суми за оплату кімнатних рослин, заволоділи належними потерпілій грошовими коштами в сумі 3 500 гривень. В подальшому, з метою доведення злочину до кінця ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 покинули місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядились викраденими коштами на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3 500 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася, пояснення дала аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснила необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо її не карати.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася, пояснення дала аналогічні до фабули обвинувачення. Свої дії пояснила необдуманістю щодо настання негативних наслідків. Просить суворо її не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Згідно з ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися інші зібрані по справі докази, оскільки за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.190 КК України доведена повністю, їх дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, так як вони заволоділи чужим майном шляхом обману (шахрайстві), за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, раніше суджена, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога у КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» не перебуває, потерпілій завдану шкоду вона відшкодувала, жодних вимог та претензій матеріального та морального характеру до неї потерпіла не має; думку прокурора. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі та у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини у виді одного року позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування даного покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України, з покладенням на неї обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 року у справі № 243/2528/19 положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70,71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Отже, враховуючи наведене вище, слід відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Франківського районного суду м. Львова від 31.01.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень, слід виконувати самостійно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, раніше не суджена, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога у КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» не перебуває; потерпілій завдану шкоду вона відшкодувала, жодних вимог та претензій матеріального та морального характеру до неї потерпіла не має;. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання своєї провини і щире каяття, сприяння слідству та суду у розкритті злочину та встановлення істини по справі та у відповідності до ст.67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини у виді одного року позбавлення волі. Однак суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування даного покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України, з покладенням на неї обов`язків на підставі ст.76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався та арешт на майно обвинувачених не накладався.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374, 376 КПК України -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначивши її покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши її іспитовий строк на 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Франківського районного суду м. Львова від 31.01.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень, слід виконувати самостійно.

ОСОБА_5 у визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначивши її покарання у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 у звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши її іспитовий строк на 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 у періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі, а саме: цифровий носії DVD-R(1 шт.) із камер відеоспостереження залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченим

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1