печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000777,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/32515/22-к від 18.11.2022: на мобільні телефони ТМ «IPhone 12, ТМ «IPhone 11 pro», ТМ «IPhone 13 pro»; грошові кошти у сумі 93 ООО дол. США, які на праві власності належать ОСОБА_4 . Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000777 від 16.08.2022 року повернути вилучені під час обшуку 15.11.2022 за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільниі телефони ТМ «IPhone 12, ТМ «IPhone 11 pro», ТМ «IPhone 13 pro» , грошові кошти у сумі 93 000 дол. США, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .. В обґрунтування клопотання посилається на те, що 15.11.2022 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду ОСОБА_6 від 10.11.2022 у кримінальному провадженні № 0000777 проведено обшук будинку, розташованому на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:1139 власником якого, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24). Відповідно до протоколу обшуку від 15.11.2022 року серед інших речей, які не мають значення для ОСОБА_4 , в неї було незаконно вилучено 3 тис. дол. США, які лежали у її сумці, та 90 тис. дол. США, які лежали у неї в сейфі. Також було вилучено її мобільні телефони ТМ «Iphone 12», ТМ «Iphone 11 pro», ТМ «Iphone 13 pro». Незаконність вилучення зазначених коштів та телефонів полягає в наступному. Як вбачається з ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року про проведення обшуку, слідчий суддя ОСОБА_7 не дала дозволу на вилучення грошових коштів та мобільних телефонів і в клопотанні слідчої в цій частині відмовила. Далі, старший слідчий в ОВС ГСУ НП ОСОБА_8 , незаконно вилучені кошти у сумі 93 тис. дол. США та мобільні телефони, на підставі постанови від 15.11.2022 необґрунтовано та безпідставно визнала речовими доказами у цьому провадженні. Хоча ні ОСОБА_9 ні ОСОБА_4 , у будинку якої було вилучено кошти та телефони, про їх походження не допитала. Зазначаю, що й до цього часу, провадження розслідується більше 5-ти місяців, ні ОСОБА_9 ні ОСОБА_4 з приводу походження вилученого майна не допитані. 17 листопада 2022 року (клопотання датоване 15.11.2022) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке на його думку, що є припущенням, належить гр. ОСОБА_9 , яке було вилучено в ході обшуку, як вказує прокурор, у будинку, який на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме: 93 тис. дол. США, мобільні телефони ТМ «Iphone 12», ТМ «Iphone 11 pro», ТМ «Iphone 13 pro». 18.11.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зазначене клопотання задоволено. Як вбачається з даної ухвали суду, ОСОБА_4 або її представник не були присутні під час розгляду питання про накладення арешту на вилучене майно. Як вбачається з пояснень ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вилучені кошти у сумі 93 тис.дол. США та телефони належать останній. З приводу походження даного майна їх не допитано. Будь-яких злочинів вони не вчиняли і до кримінальної відповідальності їх не притягнуто. Щодо походження коштів ОСОБА_4 пояснила, що дані гроші отримала від продажу 10.02.2022 року свого автомобіля марки MERCEDES-BENZ, який вона продала за 6 888 000 грн. Частину даних грошей вона використала на власні потреби, а частину в сумі 2 818 000 грн. обміняла 15.02.2022 року в обміннику на 100 000 дол. США по курсу 28,18 грн. за 1 долар. Дані гроші, вона поклала в сейф, що знаходиться у її будинку. Як почалася війна 05.03.22 року, що підтверджується штампом у закордонному паспорті, вона виїжджала закордон і взяла із сейфа з собою 10 тис. дол. СІЛА. 90 тис. дол. США залишились у сейфі і перебували там до моменту вилучення. Пояснення ОСОБА_4 , щодо походження зазначених коштів від продажу автомобіля підтверджується відповіддю РСЦ МВС м. Києві (філія ГСЦ МВС) від 14.04.2023 року, одержаною на запит адвоката, відповідно до якої ОСОБА_4 10.02.2022 було відчужено автомобіль вартістю 6 888 000 грн. Походження іншої частини коштів у сумі 3000 дол. США, які були вилучені у сумці, пояснюється декларацією ОСОБА_4 за 2021 рік, відповідно до якої остання, отримує заробітну плату за основним місцем роботи та дивіденди у значному розмірі. У даному кримінальному провадженні № 0000777 оголошено підозру виконувачу обов`язків директора Науково інформаціно-аналітичного центру «Торговий дім Національної академії аграрних наук України» ОСОБА_11 , який своїми діями завдав матеріальної шкоди НІАЦ «ТД НААН» в особливо великих розмірах. Ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_4 ніколи не працювали в НІАЦ «ТД НААН» і як вбачається з цієї підозри вони не мають жодного відношення до неправомірної діяльності ОСОБА_11 .. Отже, на підставі викладеного вважаємо, накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме: 93 тис. дол. США, мобільні телефони ТМ «Iphone 12», ТМ «Iphone 11 pro», ТМ «Iphone 13 pro», є помилковим і якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. На даний час є доцільним скасування арешту майна, оскільки потреба для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відсутня. Учасники справи до судового засідання не з`явилися. Представник володільця майна подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Доводи, викладені у клопотанні підтримує в повному обсязі, просив його задовольнити. Прокурор/cлідчий до судового засідання не з`явились, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, заяв, заперечень не надійшло. Тому, слідчий суддя, з урахуванням ч. 2 ст. 172 КПК України, розглянув вказане клопотання за їх відсутності. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини. Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000777, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. 17 листопада 2022 року (клопотання датоване 15 листопада 2022 року) прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_9 , яке 15 листопада 2022 року було вилучене в ході обшуку у будинку, розташованому на цілісному майновому комплексі, який знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:001:0087, :01:001:1139, :01:001:5288, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Лісники, які на праві власності належать ОСОБА_4 , зокрема, на: три мобільні телефони, а саме: - марки «Apple», модель «IPhone 11», із сім-картою; - марки «Apple», модель «IPhone 12», із сім-картою; - марки «Apple», модель «IPhone 13 Pro», із сім-картою; грошові кошти в суми 93000 доларів США (930 купюр, номіналом 100 доларів США). Це клопотання мотивовано тим, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому підлягає арешту з метою його збереження. 18 листопада 2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вищезгадане клопотання було задоволено та накладено арешт на майно ОСОБА_9 , яке 15 листопада 2022 року було вилучене в ході обшуку у будинку, розташованому на цілісному майновому комплексі, який знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами: :01:001:0087, :01:001:1139, :01:001:5288, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Лісники, які на праві власності належать ОСОБА_4 , зокрема, на: три мобільні телефони, а саме: - марки «Apple», модель «IPhone 11», із сім-картою; - марки «Apple», модель «IPhone 12», із сім-картою; - марки «Apple», модель «IPhone 13 Pro», із сім-картою; грошові кошти в суми 93000 доларів США (930 купюр, номіналом 100 доларів США). Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98). Разом з тим, при розгляді клопотання про скасування арешту майна, слідчому судді не надано доказів в обґрунтування визнання дієвості мети накладення арешту, а також доказів, які підтверджують необхідність в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження. Крім того, слід зазначити, що вилучене майно не співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому, передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених під час слідчих дій речей відсутні. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя також враховує сталу прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Отже, при розгляді клопотання про скасування арешту стороною обвинувачення не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у збереженні накладеного арешту. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та скасування арешту майна, оскільки потреба у збереженні даного арешту відпала, а докази та додаткові підстави, що підтверджують необхідність та актуальність збереження арешту грошових коштів - відсутні. На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання, - задовольнити. Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/32515/22-к від 18.11.2022: на мобільні телефони ТМ «IPhone 12, ТМ «IPhone 11 pro», ТМ «IPhone 13 pro»; грошові кошти у сумі 93 000 дол. США, які на праві власності належать ОСОБА_4 .. Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0000777 від 16.08.2022 повернути вилучені під час обшуку 15.11.2022 за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільниі телефони ТМ «IPhone 12, ТМ «IPhone 11 pro», ТМ «IPhone 13 pro», грошові кошти у сумі 93 000 дол. США, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1