У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 936/209/23

Провадження № 1-кп/936/46/2023

12.07.2023 року смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Мукачівського РУП ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні №0000023 щодо неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхні Ворота, Воловецького району Закарпатської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_9 , якого вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.05.2023 №936/210/23 визнано винуватим у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, 14.08.2022 приблизно о 15:20 годині, керуючи мотоциклом марки «YAMAHA» моделі «GZ 250 P» без реєстраційного знаку рухаючись по автодорозі "Верецький перевал-Н.Ворота" по зустрічній смузі руху в напрямку с. Нижні Ворота Мукачівського району, в с. Завадка на вулиці Центральній навпроти житлового будинку №85, порушуючи п.1.2 (в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів), п.2.3 б (водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.12.1 чинних Правил дорожнього руху України (в частині зазначення терміну «безпечна швидкість»), який є в п.1.10 Правил дорожнього руху України, де в цей час неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи квадроциклом марки «X-MOTO» без реєстраційного номеру, порушуючи п.13.3 Правил дорожнього руху України з посиланням на терміни «Безпечна швидкість» та «Безпечний інтервал», почав здійснювати випередження транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 з правої сторони, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних вище транспортних засобів та в подальшому мотоцикл марки «YAMAHA» моделі «GZ 250 P» без реєстраційного номеру втратив керованість і допустив зіткнення з пішоходом ОСОБА_10 , яка рухалася по краю автодороги їм на зустріч.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 , згідно висновку експерта №53/В від 14.09.2022 року на момент судово-медичного обстеження у неї було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця обличчя, садна грудної клітки зліва і накладена бинтова пов`язка «Чипець» та стержневий апарат на праву гомілку.

Згідно даних по представлених даних медичної карти стаціонарного хворого Воловецької ЦР, в неї було виставлено діагноз: субдуральна гематома зліва, перелом склепіння черепа, дифузний забій головного мозку, перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, який підтверджений рентгенологічно, відкрита рана волосистої частини голови, множинні відкриті рани гомілки. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, або від ударяння об такі, у пішохода під час ДТП з послідуючим падінням на тверде підлегле покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, вкладаються в час ДТП, яка мала місце 14.08.2022 року.

Тілесні ушкодження у вигляді субдуральної гематоми, перелому лобної кістки, забою головного мозку згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.1.3 «б,в,г» кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя.

Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правої гомілки, згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.2.2 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою розлад здоров`я більше 21 дня.

Тілесні ушкодження у вигляді ран, згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.1 «а» кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я більше 6 діб та не більше 21 дня.

Згідно висновку експерта від 29.12.2022 за №СЕ-19/107-22/10825-ІТ з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, як в діях водія квадроцикла марки «X-MOTO» без реєстраційного номеру ОСОБА_4 вбачаються невідповідності технічним вимогам пункту 13.3 чинних Правил дорожнього руху України, так і в діях водія мотоцикла марки «YAMAHA» моделі «GZ 250 P» без реєстраційного номеру ОСОБА_9 вбачаються невідповідності технічним вимогам пункту 2.3 (б) та 12.1 чинних Правил дорожнього руху України, недотримання яких в сукупності, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням громадянкою ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушенння, щиро розкаявся, просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого батько ОСОБА_5 просив передати сина ОСОБА_4 під його нагляд, зобов`язався приділяти більше уваги його вихованню та проведенню безпечного дозвілля. Ствердив, що син піддається його вихованню, раніше не потрапляв у жодні негативні ситуації. За характером спокійний та врівноважений, допомагає йому по господарству, відповідально ставиться до навчання.

Потерпіла ОСОБА_10 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі за станом здоров`я.

Представник служби у справах дітей Нижньоворітської сільської ради не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Представник органу Національної поліції ОСОБА_7 не заперечила проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши думку прокурора, пояснення неповнолітнього обвинуваченого, його законного представника, захисника, представника органу Національної поліції, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

За правилом, визначеним у статті 22 КК України, кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підлягають особи, яким на момент його вчинення виповнилося шістнадцять років.

Згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння (14.08.2022), передбаченого ч.2 ст.286 КК України не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за даний злочин.

Відповідно до частини другої статті 97 КК Українипримусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Одним із видів примусових заходів виховного характеру, зазначеним у п.3 ч.2 ст.105 КК України, є передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Частиною 3 статті 105 КК України встановлено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до статті 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідність, суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Суд, ухвалюючи рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння- злочину, пеpедбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за вчинення такого.

Оскільки ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.2 ст.286 КК України, до нього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, та особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 15 років, вину визнав, щиро розкаявся, сприяв судовому розгляду справи, відсутність претензій матеріального чи морального характеру з боку потерпілої, позитивно характеризується за місцем проживання як дисциплінований, ввічливий, скромний, з повагою ставиться до старших, займається спортом, допомагає батькам в домашньому господарстві, виховується у сім`ї з обома батьками, молодшим братом та сестрою, забезпечений належними умовами проживання згідно Акту обстеження умов проживання від 07.02.2023, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України -немає.

Також суд враховує, що при ухваленні судового рішення щодо неповнолітнього суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей», прикладом якнайкращого забезпечення прав дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

До того ж, мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила») прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що любі міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 105 КК України до спеціальних навчально-виховних установ направляють неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про можливість застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд батька. Суд вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, під час досудового розслідування були проведені інженерно- транспортні експертизи на загальну суму 3964 гривень 38 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.124 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2022 (справа № 936/790/22) у рамках даного кримінального провадження накладено арешт на тимчасово вилучене майно, із забороною його використання та розпорядження.

Виходячи з приписів ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений згідно з вказаною ухвалою слідчого судді, в частині арешту квадроциклу марки "Х-МОТО" без реєстраційного номерного знаку.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовано.

Керуючись ст.ст 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру - задоволити.

Визнати, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно- небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , до досягнення обвинуваченим повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3964 гривень 38 копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2022 (справа № 936/790/22) в частині арешту квадроциклу марки "Х-МОТО" без реєстраційного номерного знаку- скасувати.

Квадроцикл марки «X-MOTO» без реєстраційного номеру повернути власнику ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде оголошено 12.07.2023.

Суддя ОСОБА_1