490/5316/23 22.06.2023
н/п 1-кс/490/5207/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5316/23

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді звернувся з клопотанням прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 03.06.2023 року у гр. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: паперовий згорток, в якому знаходиться зіп-пакетик з невідомою речовиною.

На обґрунтування клопотання вказано, що у провадженні СД ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000218 від 04.06.2023 року внесеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.06.2023 року до ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від співробітника поліції про те, що за адресою: м. Херсон, вул.. Лавреньова, 4 виявлено гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі паперовий згорток, в якому знаходиться зіп-пакетик невідомою речовиною.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження було проведено огляд місця події. Під час огляду місця події у гр.. ОСОБА_4 вилучено:

-паперовий згорток, в якому знаходиться зіп-пакетик з невідомою речовиною, який поміщено до сейф пакунку НПУ PSP 1473458, який оклеєний ліпкою стрічкою та скріплений підписами учасників слідчої дії.

04.06.2023 року постановою дізнавача зазначені предмети визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

Посилаючись на необхідність збереження речового доказу, у зв`язку із тим, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно зберегло на собі сліди злочину, відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, прокурор просить про накладення арешту на вказане майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, у якій просив клопотання задовольнити.

Власник майна, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1. ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання, 03.06.2023 року до ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення від співробітника поліції про те, що за адресою: м. Херсон, вул.. Лавреньова, 4 виявлено гр.. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі паперовий згорток, в якому знаходиться зіп-пакетик невідомою речовиною.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження було проведено огляд місця події. Під час огляду місця події у гр.. ОСОБА_4 вилучено:

-паперовий згорток, в якому знаходиться зіп-пакетик з невідомою речовиною, який поміщено до сейф пакунку НПУ PSP 1473458, який оклеєний ліпкою стрічкою та скріплений підписами учасників слідчої дії.

За вказаним фактом розпочате кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000218 від 04.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

04.06.2023 року постановою дізнавача зазначені предмети визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2, абз. 2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У клопотанні про накладення арешту на майно прокурор вказав, що в даному випадку вищевказане майно слід вважати речовим доказом по кримінальному провадженню та в подальшому воно може бути використане як доказ. У зв`язку з чим, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно.

Однак, прокурором не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення.

Слід зазначити, що обіг наркотичних засобів та психотропних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу та не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Тобто, у цих речей немає конкретного власника майна, який міг би вчинити дії, для запобігання яких прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на це майно.

У зв`язку з наведеним, клопотання прокурора про накладення арешту на майно, є безпідставним та невмотивованим.

З урахуванням наведеного, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000218 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1