Дата документу 25.04.2023
Справа № 334/1378/23
Провадження № 1-кп/334/419/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №00002021 від 18.11.2022 року за обвинувачення м

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

22.09.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 ч. 1 ст. 70 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі.

21.06.2018 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України по вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2014 року приєднано 6 місяців позбавлення волі к відбуттю 4 років позбавлення волі. Відбув покарання та звільнений 11.01.2022 року з Райковської ВК Житомирської обл.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, та від 17.05.2022 №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, та від 12.08.2022 №573/2022, затверджений Законом України від 17.08.2022 №2500-ІХ) та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-ІХ від 03.03.2022, останній, будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, 15.11.2022 приблизно о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «Полінка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне Шоссе, буд.3, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом потерпілого - ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та лежав на землі поблизу вищевказаного магазину, здійснив крадіжку його мобільного телефону, який перебував біля потерпілого, марки «Хіаоmі» модель «Redmi 9С NFC» в корпусі синього кольору, імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 , вартістю 3133 грн. 33 коп.

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся, вказавши, що обставини, зазначені в обвинувальному акті є вірними та відповідають дійсності, кваліфікацію своїх дій він не оспорює.

По суті обвинувачений пояснив, що 15.11.2022 у ввечері, біля магазину «Полінка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Північне Шоссе, буд.3, побачив невідомого йому чоловіка, який у стані сильного алкогольного сп`яніння лежав у калюжі. Поряд з ним лежав мобільний телефон у корпусі темного кольору марки «Хіаоmі». Він підійшов до нього, взяв мобільний телефон та пішов. Потім на таксі доїхав до Критого ринку та здав його у ломбард за 700 гривень. Через декілька днів, до нього прийшли працівники поліції, він щиро розповів про обставини скоєного, викупив телефон з ломбарду та віддав його працівникам поліції для повернення його потерпілому.

Також обвинувачений суду показав, що дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що він твердо став на шлях виправлення, працює не офіційно, має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю та цивільною дружиною. Він повністю відшкодував матеріальні збитки потерпілому шляхом повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_5 , подав суду письмову заяву, змістом якої стверджується, що обвинувачений повністю відшкодував шкоду. Просить суд призначати йому покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства. Окрім того, просив кримінальне провадження розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинені ним злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обґрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Також суд враховує позицію, висловлену стороною обвинувачення у судових дебатах про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбуття ним покарання, з призначенням йому покарання в межах санкції відповідної статті.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, послідовно визнає винуватість у скоєнні правопорушення, своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.

Крім того, суд враховує те, що останній вкрай негативно ставиться до вчиненого; усвідомлює протиправність своїх дій та бажає стати на шлях виправлення; працюючи хоч і неофіційно, займається суспільно-корисною працею; має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; має на утриманні матір похилого віку та цивільну дружину.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, даних про особу ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у виді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не застосовувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi 9С NFC» в корпусі синього кольору, імеі 1 НОМЕР_1 , імеі 2 НОМЕР_2 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1