Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/340/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29 червня 2023 року, якою стосовно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишувате Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 58 хв. 27.06.2023 року до 20 год. 58 хв. 25.08.2023 року, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29 червня 2023 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 58 хв. 27.06.2023 року до 20 год. 58 хв. 25.08.2023 року, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 повідомлено про підозру у тому, що він що 27.06.2023 близько 16 години 10 хвилин, у світлу пору доби, керуючи технічно-справним вантажним фургоном марки «MAN TGL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автомобільній дорозі М-30 «Стрий - Тернопіль - Дніпро - Ізварине» зі сторони міста Умань Черкаської області в напрямку міста Кропивницький Кіровоградської області.

Під час руху ОСОБА_10 , грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України), а саме вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б) і (д). При цьому, порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість при русі у денну пору доби по рівній прямій ділянці проїзної частини, завчасно виявити на проїзній частині дороги по напрямку свого руху наявність дорожнього затору у вигляді стоячих на проїзній частині дороги транспортних засобів, а також попутних транспортних засобів, які зменшуючи швидкість наближались до вказаного затору, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки в разі необхідності керованого ним транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

У свою чергу, ОСОБА_10 , не вжив елементарних заходів забезпечення безпеки дорожнього руху, які полягали у його обов`язку, як водія, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, обирати з урахуванням дорожньої обстановки належний швидкісний режим, не виконавши вимог п. 13.1 ПДР, створив умови, при яких 27.06.2023 близько 16 години 15 хвилин на автомобільній дорозі М-30 «Стрий - Тернопіль - Дніпро - Ізварине» на території Новоархангельської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області на відстані 2040 метрів до повороту ліворуч до села Скалівські Хутори Голованівського району Кіровоградської області, спочатку допустив зіткнення передньою частиною, керованого ним вантажного автомобіля марки «MAN TGL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з задньою частиною легкового автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, зменшуючи швидкість перед наявним дорожнім затором. В подальшому вантажний автомобіль марки «MAN TGL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 допустив зіткнення передньою частиною в задню праву частину легкового автомобіля марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався попереду автомобіля «Hyundai Accent», з подальшим некерованим наїздом автомобіля марки «Renault Logan» на спеціалізований вантажний фургон «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зупинився на проїзній частині попереду в попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події, інші пасажири вказаного автомобіля: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримали тілесні ушкодження та доставлені до медичних закладів.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_10 та ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства. Крім того, застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, характеризуючих даних на підозрюваного, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема негативного його наслідку яким є смерть дитини, що неможливо усунути, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, постійне місце роботи і тісні соціальні зв`язки, а тому не має наміру покидати місце постійного проживання. Окрім того у підозрюваного на утриманні перебуває батько похилого віку, який має стійкі розлади стану здоров`я. Оскільки рідний брат підозрюваного, ОСОБА_18 , на сьогоднішній день проходить службу в ЗСУ та забезпечує здійснення заходів щодо отримання збройної агресії та захисту Батьківщини, ОСОБА_10 є єдиним членом родини, хто може піклуватися про батька, (на час перебування особою під цілодобовим домашнім арештом батько буде проживати разом із ним). Також ОСОБА_10 мас цивільну дружину та неповнолітнього сина, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Доводи про наявність ризиків жодним чином ініціатором клопотання не доведено і є лише припущенням.

Заслухавши доповідача, захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, та потерпілого які просили відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.

Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000734 від 27.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8 - витяг з ЄРДР).

В рамках вказаного кримінального провадження 28.06.2023 о 00 год. 40 хв., ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України. Час фактичного затримання 27.06.2023 о 20 год. 58 хв. В цей же день ОСОБА_10 , повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.к. 11-18), протоколом огляду місця події (а.к. 19-21), повідомленням про підозру (а.к. 20-31), протоколом допиту свідка (а.к. 42-43) та іншими.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_10 має реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомість доказів обґрунтованості підозри, не маючи при цьому стійких соціальних зв`язків, та маючи всі можливості та засоби виїзду за межі території України, підозрюваний може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; залишення місця проживання чи здійснення виїзду за межі України. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім того, з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, ОСОБА_10 незаконно впливати на свідків, потерпілих та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні. Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_10 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Також, слідчим у клопотанні про продовження запобіжного заходу доведено наявність ризиків передбачених п.п. 4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо часу місця та обставин подій які відбувались в день скоєння злочину та мають значення для кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Також слідчий суддя дійшов до правильного висновку з яким погоджується колегія суддів, що застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, характеризуючих даних на підозрюваного, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину, зокрема негативного його наслідку яким є смерть дитини, що неможливо усунути, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України правильно не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що підозра та ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обґрунтованість підозри підтверджується дослідженими доказами по справі, а ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що у підозрюваного на утриманні перебуває батько похилого віку, оскільки рідний брат підозрюваного, ОСОБА_18 , на сьогоднішній день проходить службу в ЗСУ та ОСОБА_10 є єдиним членом родини, хто може піклуватися про батька, не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження зазначених доводів до суду апеляційної інстанції доказів не надано.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що належна поведінка останнього на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою або визначення розміру застави.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційна скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 29 червня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів тобто, з 20 год. 58 хв. 27.06.2023 року до 20 год. 58 хв. 25.08.2023 року, без визначення розміру застави - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)