Провадження №11-кп/824/18/2023 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02.10.2021 включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обвинувачуються у закінченому замаху на умисне вбивство, заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих спонукань, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, з носінням вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання тільки у виді позбавлення. Ризики, визначені ухвалою про обрання запобіжного заходу, на даний час лишаються дійсними та триваючими.

Не погоджуючись з ухвалою судупершої інстанції захисник обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05.08.2021, та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та застосувати до кожного обвинуваченого більш м`який запобіжний захід в порядку ч.4 ст.194 КПК України, а саме цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних скарг захисник зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу, що клопотання прокурора не містить відомостей, передбачених ст.184 КПК України, не містить посилання на матеріали, що підтверджують обставини, які дають підстави обвинувачувати осіб у вчиненні кримінального правопорушення. Натомість, ті обставини, які викладені в клопотання є суперечливими. Також клопотання не містить обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема шляхом носіння електронного засобу контролю.

Крім цього, сторона захисту зауважує, що жодних доказів обґрунтованості ризиків того, що обвинувачені будуть переховуватись від органів досудового розслідування і суду слідством не надано. Ризик переховуватись від суду обґрунтований лише тим, що опинившись на волі, обвинувачені, достовірно знаючи про те, що в разі визнання винними можуть отримати покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або ж бути засудженими до довічного позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, матимуть реальну можливість перетнути державний кордон України, в тому числі і з використанням підроблених документів, і поза пунктами державного прикордонного контролю, та матимуть реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що зашкодить виконанню завдань кримінального провадження.

Жодного підробленого паспорту обвинувачені не мають. Водночас вірогідності отримати покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або ж бути засудженими до довічного позбавлення волі у обвинувачених не має, так як відповідно до ч.3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті ч.2 ст. .115 КК України. Відповідно до ч.4 ст. 68 КК України, довічне позбавлення волі за вчинення замаху на злочин передбачений ч.2 ст. 115 КК України не застосовується.

Вищезазначене свідчить, що обвинувачені не лише не будуть мати наміру переховуватися від суду, а навпаки, вони зацікавлені у якнайшвидшому розгляді справи та встановленню істини.

Щодо інших ризиків, сторона захисту зазначає, що вбивство потерпілого та членів його родини не може залежати від волі та дій обвинувачених, так як відповідно до клопотання існують замовники та організатори замаху на вбивство, а також можливі підозрювані, отже цей ризик не залежить від обвинувачених. Сам ризик вбивства потерпілого та членів його родини може бути спростований відсутністю ризику впливати на потерпілого, оскільки такий ризик є відсутнім. Отже за відсутності ризику впливу на потерпілого та членів його родини є відсутніми, надуманими ризик вбивства. Водночас відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування заходи безпеки до потерпілого та членів його родини не застосовувалися.

Враховуючи, те що обвинувачені раніше не судимі, інших кримінальних проваджень щодо них в Україні не розпочато, даний ризик є надуманим. Отже, ризики жодними доказами не підтверджені.

Апелянт наголошує, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Крім того, звертає увагу суду, що однією ухвалою було продовжено запобіжний захід всім обвинуваченим в даному кримінальному провадженні. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на ст.331 КПК України та ст.314 КПК України, в той час як ст.315 КПК України регулюється питання що під час підготовчого судового засідання суд за клопотаннями учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід. Вважає, що суд першої інстанції не мав повноважень продовжити запобіжний захід щодо обвинувачених, а лише обрати.

До того ж, суд першої інстанції не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинувачених, зокрема, цілодобового домашнього арешту.

Також місцевий суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_21 має соціальні зв`язки, хворого батька, та не звернув уваги на стан здоров`я самого ОСОБА_10 , зокрема на відсутність у нього нирки та утримання якого в умовах СІЗО шкодить його здоров`ю.

Також місцевий суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_22 має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок, викладений в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року щодо підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішує інші клопотання, у тому числі, щодо запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також судом враховано наявність обґрунтованої підозри вчинення обвинуваченими інкримінованих їх кримінальних правопорушень, дані про особу обвинувачених та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, що у сукупності є підставою для продовження строків тримання їх під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Таке судове рішення, незважаючи на умови воєнного стану, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника про те, що прокурором не доведена наявність такого ризику, як переховування від суду, є безпідставними, оскільки, як убачається з клопотань прокурора, даний ризик прокурором обґрунтований належним чином та зазначено, що обвинувачені є громадянами іншої держави, постійного або тимчасового місця реєстрації та проживання в Україні не мають. Близьких родичів та членів сім`ї в Україні також не має, не працевлаштовані. Що свідчить про відсутність будь яких соціальних зв`язків, що може призвести до спроб уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу унеможливить їх повідомлення про час місце судового розгляду відповідно до ст.ст. 135, 136 КПК України у випадку перебування під дією більш м`якого запобіжного заходу, або у випадку скасування запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що судом не доведено, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані у кримінальному провадженні є безпідставними, оскільки судом врахована стадія кримінального провадження, та обставина, що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчинені особливо тяжко кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї на території житлового комплексу в центрі столиці України, в громадському місці, де перебуває велика кількість громадян, життю яких загрожувала реальна небезпека, свідчить про їх вкрай негативне ставлення до суспільних відносин, що охороняються кримінальним законом, що дає підстави вважати, що залишившись на волі ОСОБА_16 та його співучасники, нехтуючи загально прийнятими у суспільстві нормами поведінки матимуть реальну можливість закінчити злочин, спричинивши смерть потерпілому ОСОБА_26 , або близьким йому особам.

Посилання захисника на те, що судом не було враховані особи обвинувачених є безпідставними, позаяк судом у відповідності до вимог ст. 178 КПК України враховано дані про особи кожного з обвинувачених, зокрема, те, що вони раніше не судимі, відсутність міцних соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, щодо яких на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування їх під вартою.

Колегія суддів, вважає, що на даний час відсутні дані про зменшення або зникнення ризиків, які стали підставою для обрання та продовження щодо обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, отже, що у даному випадку існують реальні підстави вважати, що у разі не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або ж заміни раніше обраного щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжного заходу, на запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, такий запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 їх процесуальних обов`язків.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт або особисте зобов`язання, має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , не вбачає підстав для її зміни чи скасування, як про це прохаює захисник.

Керуючись ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 - залишити без задоволення

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді __________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4