Справа № 463/7036/20
Провадження № 1-кп/466/209/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

учасники провадження

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000040 від 14.07.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, із вищою освітою, пенсіонера, працюючого директором у ТзОВ «Азіяфудс», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судженого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 13.07.2020 року близько 20 год. 00 хв. перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_1 в результаті словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками по голові та шиї, зокрема у ділянку шиї спереду та ззаду, у ділянку лівої вушної раковини, та умисно здійснив декілька поштовхів ОСОБА_6 , внаслідок чого останній декілька разів падав, утримуючись руками, вдарявся до цегляної споруди. Внаслідок умисного нанесення ударів та поштовхів потеплілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у виді синців та саден на шиї, саден в ділянці лівої вушної раковини, на правій руці, синців на лівій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку не визнав, пояснив, що того дня, 13.07.2020 року, дійсно мав словесну перепалку із сусідом - потерпілим ОСОБА_6 . Суть конфлікту полягала в тому, що ОСОБА_6 шукаючи свою собаку зайшов на земельну ділянку ОСОБА_4 . Останній повідомив, що собака пробігала повз та побігла далі по вулиці. Однак ОСОБА_6 продовжував стояти на землі ОСОБА_4 . Враховуючи те, що між ними були земельні спори, ОСОБА_4 не втримався та почав словесно виганяти сусіда ОСОБА_6 із своєї приватної власності. ОСОБА_6 повідомив, що йде до сусідки ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_4 пішов за чимось в будинок, вийшовши з будинку він побачив ОСОБА_6 біля гаража, двері якого були відчинені. В результаті ОСОБА_4 розгнівався та почав за руку випроваджувати сусіда зі свого подвір`я. Пояснив також, що умислу нанести потерпілому тілесні ушкодження не мав, можливо надто сильно стиснув руку ОСОБА_6 . Стверджує, що внаслідок їхньої фізичної взаємодії, потерпілий не падав, можливо вдарявся об якійсь предмети.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю і об`єктивно доводиться зібраними в ході досудового слідства та дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання про те, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає з 2000 року, вони є сусідами, однак перебувають у неприязних відносинах. Обвинувачений має земельні претензії до сім`ї потерпілого, що підтверджується наявністю судової справи між їхніми дружинами. 13.07.2020 року після 19.00 год. ОСОБА_8 гуляв зі своєю собакою. Раптом його собака побігла за собакою ОСОБА_4 через поламану огорожу на земельну ділянку ОСОБА_4 . Щоб забрати собаку ОСОБА_6 зайшов на територію ОСОБА_4 . Останній розлютився та почав виганяти його в словесній грубій формі, в подальшому ОСОБА_4 вдарив його по потилиці та вимагав забратися геть з ділянки. Далі ОСОБА_4 штовхав його та бив по голові, шиї, вухах. Конфлікт розгортався в саду та на подвір`ї будинку на АДРЕСА_1 , біля гаража. Потерпілий на землю не падав, підтримувався руками, коли підійшли до сараю, отримав ще один поштовх в результаті чого зачепився за ріг будівлі та пошкодив руку. Наносити удари ОСОБА_4 у відповідь не мав наміру, хотів лише забрати собаку, щоб обвинувачений не заподіяв йому шкоди. Свідком цих подій був син потерпілого ОСОБА_9 , який в конфлікт не втручався. ОСОБА_6 також ствердив, що в той день алкоголю не вживав. Після побиття звернувся ЛШМД, його оглянув експерт.

Свідок ОСОБА_10 , син потерпілого ОСОБА_6 , в суді надав показання що з обвинуваченим перебувають у неприязних відносинах, оскільки їх сім`ї мають конфлікт через межу земельної ділянки. Пояснив, що 13.07.2020 року у вечірній час вийшов палити цигарку, батько гуляв з собакою. Він почув як батько казав ОСОБА_4 щоб той дав йому забрати собаку і він піде. ОСОБА_4 в сторону батька розпочав лайку з погрозами, бійкою виганяв батька. Батько не проявляв жодної агресії. Свідок стверджує, що бачив як ОСОБА_4 наніс батькові приблизно 5-7 ударів, зокрема кулаком правої руки в ліву частину шиї батька, ще один удар, який він помітив, в груди та шию від якого батько втратив рівновагу. Коли зайшли за сарай, він перестав їх бачити. В конфлікт він на прохання батька, не втручався. Зайшов в будинок та повідомив матері про подію. Мати порадила не втручатися та очікувати поліцію.

Свідок ОСОБА_11 , дружина потерпілого ОСОБА_6 , в суді надала показання про те, що з обвинуваченим вони перебувають у неприязних відносинах через спір за межу земельної ділянки. 13.07.2020р. у вечірній час вона перебувала в приміщенні будинку, вікно було відкрите, коли раптом почула сильний гавкіт собаки. Вона бачила лише як її чоловік заходить на територію ОСОБА_4 та намагається пояснити йому, що хоче забрати собаку. Вона не виходила з дому, чула лайку, згодом в хату зайшов син та розказав про конфлікт. Коли чоловік вернувся додому вона побачила почервоніння в ділянці його шиї та обличчя, подряпини на чолі та лікті. Після цієї подій чоловік погано спав два тижні, турбувала мігрень.

Винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку стверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Відповідно до витягу з ЄРДР: відомості про кримінальне правопорушення внесені 14.07.2020 року за №0000040 за заявою потерпілого ОСОБА_6 (а.с.190).

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.07.2020р., потерпілий ОСОБА_6 просить прийняти заходи до його сусіда ОСОБА_4 , який в ході конфлікту наніс йому тілесні ушкодження (а.с.191).

За висновком судово-медичної експертизи №966 від 16.07.2020р., проведеної КЗ ЛОП «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи», ОСОБА_6 встановлено діагноз: «Забійні садна, підшкірні гематоми шиї та правого ліктьового суглобу». Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено синець та садна на шиї, садна в ділянці лівої вушної раковини, на правій руці, синці на лівій руці. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, при контакті з такими, могли виникнути 13 липня 2020 року, як вказує потерпілий, та відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.192).

На досудовому слідстві 21.07.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 був проведений слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_6 . До протоколу слідчого експерименту долучена фототаблиця. В ході слідчого експерименту потерпілий описав події 13.07.2020 року і показав куди побігла собака, яким чином він потрапив на подвір`я сусіда ОСОБА_4 , де знаходився він та обвинувачений в момент нанесення ушкоджень. Також він показав спосіб на кількість нанесених йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_4 . Судом оглянуто та досліджено протокол з Фототаблицею до нього (а.с.202-213). Дані протоколу слідчого експерименту відповідають показанням потерпілого в суді.

Також на досудовому слідстві 21.07.2020 року за адресою: м. Львів, вул. Старознесенська, 82 був проведений слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_13 . До протоколу слідчого експерименту долучена фототаблиця. В ході слідчого експерименту свідок описала події 13.07.2020 року які вона спостерігала, зокрема побиття ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , вказала місце де відбувся конфлікт та спосіб нанесення ударів. Судом оглянуто та досліджено протокол з Фототаблицею до нього (а.с.193-201). Свідок ОСОБА_13 судом не допитувалася, оскільки померла, що підтвердили учасники провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

У своїй сукупності ці докази підтверджують те, що 13.07.2020 року близько 20, 00год. ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою АДРЕСА_1 в ході словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Питання про наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 умислу на заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілому суд вирішує виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального проступку, враховує спосіб його вчинення, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого, його взаємини з потерпілим.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 діяв з невизначеним умислом, тобто бажав настання шкідливих наслідків для потерпілого, однак не мав чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Тому він повинен нести відповідальність за фактично заподіяне тілесне ушкодження.

Сукупність усіх доказів у їх взаємозв`язку дає підставу для суду дійти переконливого висновку про доведеність в суді поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

З огляду на зазначене суд відхиляє показання обвинуваченого щодо його невинуватості.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, не знаходиться на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень».

Обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання - не встановлені.

Суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальний проступок - у виді штрафу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

Кримінальний проступок вчинений ОСОБА_4 13.07.2020р. На даний час строк давності минув. Цей строк не переривався та не зупинявся.

Відповідно до ч.5 ст.74, п.1 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов у справі заявлений не був.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00грн.).

На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Копію вироку негайно вручити прокуророві та обвинуваченому.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1