Справа № 753/8362/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/951/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красний Кут Лозівського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Деснянським районним судом м. Києва від 13 травня 2013 року за ч. 3 та ч. 4 ст. 187, 70 КК України до 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Семенівка, Кременчуцького району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2012 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України,ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , з метою вчинення повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до квартири АДРЕСА_5 .

Так, 01.03.2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв., переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_7 прибули на автомобілі марки «SKODA OKTAVIA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_6 та підійшли до вікна квартира АДРЕСА_7 з метою проникнення всередину. Після цього, за допомогою заздалегідь приготовленого предмету, а саме гідравлічного болторіза, яким розжали решітку та відчинили металопластикове вікно.

У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проникли до приміщення квартири АДРЕСА_5 та почали відшукувати речі та матеріальні цінності з метою їх крадіжки.

Перебуваючи в приміщенні квартири ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , розуміючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, віднайшли та викрали в квартирі наступні речі:

- флешку чорного кольору «Verbatim», на 16 Gb, вартістю 166 грн. 67 коп., засіб індивідуального захисту револьвер РКС «Корнет» (підприємство «ВЬЮГА»), клас службовий, заводський № НОМЕР_2 , дата випуску 1999 року, вартістю 2700 грн. 00 коп., електрочайник BRAUN Multiquick 3, вартістю 566 грн. 67 коп., парову праску «ERGO», 2200 W, вартістю 341 грн. 67 коп., згідно висновку експерта загальна вартість 3775, 01 грн.;

- духи CHANEL COCO MADEMOISELLE for women (tester) 60 ml.

-; парфумована вода жіноча Lanvin Eclat d'Arpege, 50 ml.; лак для волос Wellaflex, вартість яких встановити не видається за можливе,

- монета Україна 1999 року 55 років Визволення України номіналом 2 гривні, монета Україна 1999 року 500 років (Магдибурзьке Право Києва) номіналом 5 гривень, монета Україна 1998 року Михайлівський золотоверхий собор номіналом 5 гривень; монета Україна 1999 року, Київський політехнічний інститут 100 років, номіналом 2 грн.; монета Україна 1999 року, Новгород-Сіверському князівству 900 років, номіналом 5 грн.; монета Україна 2003 року, Євпаторія 2500 років, номіналом 5 грн.; монета Україна 2000 року, 27 літні Олімпійські ігри, Сідней, номіналом 2 грн, монета Україна 1998 року, Українська Народна Республіка (80 років з дня проголошення незалежності 22.01.1918), номіналом 2 грн., монета Україна. 1999 року, з зображенням ікони Божої матері та ангелів, номіналом 5 грн.;монета Україна 2000 року, 27 літні Олімпійські ігри, Сідней 2000, номінал 2 грн.; монета Україна 1998 року, Українська Народна Республіка (80 років з дня проголошення незалежності 22.01.1918), номіналом 2 грн.; монета Україна 1999 року, Любка дволиста, номіналом 2 грн.; монета Україна 2000 року, Львівський театр опери та балету 100 років, номіналом 5 грн.; монета Україна 1998 року, Успенський собор Києво-Печерської лаври XI ст., номіналом 5 грн.; монета Україна 1996 року, Національний банк України, монети України, номіналом 2 грн.; монета Україна 1999 року, Соні Садова, номіналом 2 грн.; монета Україна 2000 року, Катерина Білокур, 1900-1961, номіналом 2 грн. монета України 2007 року номіналом 50 копійок; монета Україна 2019 року, Володимир Великий, номіналом 1 гривень; монета Україна 2018 року, Ярослав Мудрий, номіналом 2 гривень; монета Україна 2018 року, Ярослав Мудрий, номіналом 2 гривень; мішечок чорного кольору з білою ниткою, монета Україна 2008 року, Чернівці 600 років, номіналом 5 грн.; монета Україна 1999 року, 80 років проголошення соборності України 22 січня 1919, номіналом 2 грн.; монета СССР 1990 року, Большой дворец петродворец, номіналом 5 рублей, монета СССР 1990 року, Мотенодорон, ереван 1959, номіналом 5 рублей, монета СССР 1990 року, Государственный банкь Моска ХІХв., номіналом 5 рублей, монета СССР 1988 року, Пам`ятник «Тысячелетие России», Новгород, номіналом 5 рублей., вартість яких встановити не видається за можливе,

- купон 1 карбованець, 1991 Національний банк України в кількості 5 шт., купон 3 карбованець, 1991 Національний банк України в кількості 2 шт., купон 5 карбованець, 1991 Національний банк України в кількості 1 шт., купон 10 карбованець, 1991 Національний банк України в кількості 1 шт., купон 10000 карбованець, 1996 Національний банк України в кількості 2 шт., (КБ 1966929, КБ8316312); купон 10000 карбованець, 1995 Національний банк України в кількості 1 шт., (РЕ9817320); купон 10000 карбованець, 1993 Національний банк України в кількості 2 шт., (233379, 233380); купон 20000 карбованець, 1994 Національний банк України в кількості 1 шт.,(МА4279766); купон 20000 карбованець, 1995 Національний банк України в кількості 1 шт., (МС0737670); купон 20000 карбованець, 1996 Національний банк України в кількості 1 шт., (тв 8750815); купон 50000 карбованець, 1995 Національний банк України в кількості 4 шт.,(НЄ5933706, НЄ5933707, НЄ2259238, НЄ2259237), вартість яких встановити не видається за можливе,

- Один рубель Государственний казначейский билет, 1961 року, в кількості 4 шт. (еН5758846, зМ 4166722, Не 4373371, Оп 0158282 ); Один рубель Билет государственного банка, 1991 року, в кількості 3 шт. (АЕ 7307953, АБ 9659249, АЧ 5904602 ); Три рубля Государственний казначейский билет, 1961 року, в кількості 1 шт. (ИБ 1330363 ); Десять рублей Билет государственного банка, 1961 року, в кількості 1 шт. (бт 0499421); Десять рублей Билет государственного банка, 1991 року, в кількості 1 шт. (АГ 0861845), вартість яких встановити не видається за можливе;

- Дві гривні України, 1992 року, (СА ) в кількості 1 шт.; дві гривні України, 1995 року, (ПВ 3190502) в кількості 1 шт.; дві гривні України, 2004 року, (ИН 2067640) в кількості 1 шт.; дві гривні України, 2005 року, (ЕК 8363257, ЕК 8363255) в кількості 2 шт.; одна гривня, 1992 року Національний банк України ), в кількості 1 шт.,одна гривня, 1995 року Національний банк України (НЗ 4449023, УЗ 2156039, НЗ 4449020, НЗ 4449019, УЗ 215604), в кількості 5 шт., одна гривня, 1994 року Національний банк України (КЗ 0593706) в кількості 1 шт.; одна гривня, 2006 року Національний банк України (ВС 5496806, ВС 5496804) в кількості 2 шт.; одна гривня. 2005 року Національний банк України (ИМ 291344, ИН 1729389, ИЙ 8016662, ИМ 2913143, ИР 9470664, ИР 4505833, ИН 8053786, ИТ2725286, ИС0816534, ИР 1812717) в кількості 10 шт., вартість яких встановити не видається за можливе;

- 1 долар, 2013 року E28387245D, вартість яких встановити не видається за можливе.

В подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , залишили приміщення квартири через вікно та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з викраденим майном, чим спричинили матеріального збитку потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 3775 грн. 01 коп.

Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, кожному. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що призначаючи покарання обвинуваченим, вирішуючи питання про звільнення від його виконання, суд необґрунтовано дійшов помилкового висновку про можливість виправлення останніх без ізоляції від суспільства. Внаслідок цього незаконно звільнив обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Судом першої інстанції проігноровано дані, що вказують на підвищену суспільну небезпечність, як вчиненого діяння, так і осіб обвинувачених. Так, ОСОБА_7 судимий за вчинення корисливого особливо тяжкого злочину, однак, достовірно знаючи про негативні наслідки вчинення кримінально караних діянь, належних висновків для себе не зробив та продовжив протизаконну діяльність не дивлячись на раніше застосовані до нього доволі суворі репресії, ігноруючи можливість повторно потрапити до місць позбавлення волі. Аналогічна ситуація склалася і зі ОСОБА_8 , який також будучи неодноразово засудженим за вчинення корисливих злочинів, наполегливо продовжує протиправну діяльність. Обидва обвинувачені відбувши реальні міри покарання, на шлях виправлення і перевиховання не стали, належних висновків для себе не зробили, та маючи незняті і непогашені у встановленому законом порядку судимості, вчиняють новий умисний тяжкий корисливий злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Прокурор вказує, що як на одну з підстав для звільнення від відбування покарання зазначено добровільне відшкодування завданої шкоди. Дійсно, дана обставина впливає на вид та розмір покарання, однак, аналізуючи дані, що характеризують обвинувачених. Можна прийти висновку про свідому спробу неодноразово судимих осіб, пом`якшити покарання та уникнути його реального відбування. Таким чином, на думку прокурора, висновки суду про можливість звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинувачених та їх захисника, які вважали вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

На думку колегії суддів, вказаним вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Так, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особи обвинувачених, які раніше судимі, на обліку у лікаря-психіатра не перебувають.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, характеризується за місцем проживання посередньо. Обвинувачений ОСОБА_8 працює, за місцем роботи характеризується позитивно, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Також судом першої інстанції було враховано позицію потерпілого, який просив призначити обвинуваченим покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі та претензій до обвинувачених не мав.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 буде призначення їм покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України та застосуванням звільнення від призначеного основного покарання на підставі ст.75 КК України зі встановленням іспитового строку 3 роки.

Наявність у обвинувачених судимості, саме по собі не перешкоджає застосуванню щодо нього положень ст.75 КК України та не свідчить про неможливість їх виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання не суперечить вимогам закону, воно відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особи винних і є необхідним та достатнім для виправлення останніх та попередження нових злочинів, а твердження прокурора про необґрунтоване звільнення обвинувачених від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: