Справа № 182/4311/20
Провадження № 1-кп/0182/122/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферецзв`язку в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2020 за № 0000637 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Чумак-Зима, Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , працює водієм в Нікопольському відділенні АТ «ДніпропетровськГАЗ», має середньо-спеціальну освіту, одружений, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

(в режимі ВКЗ з власного пристрою)

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 28.02.2020 об 11.18 год., керуючи належним ПАТ «ДніпропетровськГАЗ» технічно справним автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка зі сторони вул. Некрасова у напрямку вул. Першотравневої в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Під час керування транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян та в районі будинку № 193 по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровській області, будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, допустив наїзд передньою частиною автомобіля марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину дороги з права на ліво по ходу руху автомобіля марки «DAEWOO NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок зіткнення пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді - закритого перелому правої великогомілкової кістки, закритого перелому правої малогомілкової кістки.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР, Правила) якими передбачено:

- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/336 від 11.03.2020 невиконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 371 від 12.06.2020 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої великогомілкової кістки, закритого перелому правої малогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України винуватим себе визнав. Суду пояснив, що з потерпілою знайомий не був. 28.02.2020 після 11.00 год., керуючи автомобілем «DAEWOO NUBIRA», номерний знак НОМЕР_1 , який належить підприємству, де він працює, їхав по вул. Шевченка у напрямку вул. Першотравневої в м. Нікополі Дніпропетровської області, розвозив документи. Там є пішохідний перехід, він пропустив людей, які проходили. Коли вже розпочав рух, з`явилася жінка прямо перед автомобілем. Тоді йшов мокрий сніг. Він почав гальмувати, але потерпілу все-таки зачепив. Відразу ж зупинився, підійшов до потерпілої, підняв її. Викликав швидку медичну допомогу. Він залишався на місці ДТП. Наступного дня почав шукати потерпілу, просив дати контакти потерпілої, однак йому їх не дали. Він залишив свій номер телефону. До нього телефонував зять потерпілої, вони з ним спілкувалися. Останній сказав, що на операцію для потерпілої необхідно 20 000 грн. Він відповів йому, що такої суми у нього немає, що він приїде до нього з юристом, і частинами згоден вказану суму сплатити. Зять потерпілої сказав, що він його обманює, і після цього вони більше не спілкувалися. Стосовно заявлених позовних вимог, то він згоден сплатити кошти, які не оплатить страхова компанія. Будуть квитанції і він їх буде оплачувати.

Позиція потерпілої та її представника

Потерпіла ОСОБА_6 в останні судові засідання не з`являлася, про місце і час розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення справи на останнє судове засідання не поступало.

На початку судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 була присутньою і суду в судовому засіданні показала, що обвинуваченого раніше не знала. 28.02.2020 близько 11.00 год. йшла по вул. Шевченка у м. Нікополі. Хотіла перейти дорогу до аптеки. Йшла не по пішохідному переходу. На дорозі стояв мікроавтобус поблизу бордюру, інших автомобілів не бачила. Навіть далеко не було машин. Почала переходити дорогу. Тільки вона вийшла із-за того мікроавтобуса, як її збив автомобіль. Марку вказаного автомобіля сказати не може. Автомобіль зупинився. Їй допомогли встати. Посадили до автомобіля. Викликали швидку медичну допомогу і відвезли до лікарні. Обвинувачений знаходився на місці ДТП. Заявлений цивільний позов підтримує. Вартість лікування 19 976 грн. 26 коп. це по чекам. Спричинену моральну шкоду оцінює в 40 000 грн. Лікування вона ще продовжує. Відчуває біль. Їй потрібно ще лікуватися. Обвинувачений до неї в лікарню не приходив. Лікувалася вона спочатку в м. Дніпрорудному, потім у м. Нікополі. Обвинувачений до неї не звертався, думає, що він не знав, що вона повернулася до м. Нікополь. У квітні цього року вона поштою отримала від обвинуваченого грошові кошти в сумі 5 435 грн. Після подачі позову, вона продовжує лікування, у зв`язку з чим планує уточнити свої позовні вимоги. З приводу покарання обвинуваченого, просить суд його суворо не карати.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в останні судові засідання не з`являлася, про місце і час розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення справи не поступало.

Клопотання сторони захисту та його обґрунтування

Під час судового засідання від обвинуваченого ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України з закриттям кримінального провадження.

Позиція сторін

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки дійсно строки давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності по даному кримінальному провадженню скінчились.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене ним клопотання і просив суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 підтримала у повному обсязі заявлене клопотання та просила його задовольнити.

Мотиви суду

Заслухавши думку учасників судового розгляду, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правові підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності передбачені ст. 49 КК України.

Виходячи з положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані залежно від класифікації кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, відповідно до ст. 12 КК України у редакції Закону від 15 листопада 2011 року № 4025-VI, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст. 12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIІІ, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Чинні положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону від 1 грудня 2022 року № 2812-ІХ передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне правопорушення /злочин/, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, було вчинено 28 лютого 2020 року, відповідно, з цього часу минуло понад три роки, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, тобто є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Про звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання. Також ОСОБА_3 роз`яснено і він вірно розуміє наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності зі вказаних нереабілітуючих підстав.

Та обставина, що ОСОБА_3 частково відшкодував завдані збитки, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника, оскільки ст. 49 КК України, ст. 284, 285 КПК України не передбачають обов`язковості відшкодування шкоди для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішення цивільного позову

Заявлений потерплою ОСОБА_6 цивільний позов, який в подальшому нею було уточнено, необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши ОСОБА_6 право звертатися до суду у порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов судом вирішується при ухвалені обвинувального вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Вирішення питання про запобіжний захід

Запобіжний захід стовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речовий доказ:

- автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є підприємство ПАТ «ДніпропетровськГАЗ», який передано на зберігання представнику ПАТ «ДніпропетровськГАЗ» за довіреністю, ОСОБА_5 залишити ПАТ «ДніпропетровськГАЗ».

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 на автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є підприємство ПАТ «ДніпропетровськГАЗ» - скасувати.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані з проведенням судової автотехнічної експертизи, згідно довідки в сумі 1 256 грн 08 коп., слід стягнути з обвинуваченого, оскільки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, не звільняє від сплати процесуальних витрат. Такий висновок узгоджується з позицією колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 449/1689/19.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 2, ч. 6 ст. 284, ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2020 за № 0000637 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_6 , який в подальшому нею було уточнено - залишити без розгляду, роз`яснивши право звертатися до суду у порядку цивільного судочинства.

Речовий доказ:

- автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є підприємство ПАТ «ДніпропетровськГАЗ», який передано на зберігання представнику ПАТ «ДніпропетровськГАЗ» за довіреністю, ОСОБА_5 залишити ПАТ «ДніпропетровськГАЗ».

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 на автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є підприємство ПАТ «ДніпропетровськГАЗ» - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1 256 (одна тис. двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду м. Кривий Ріг шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1