Справа № 337/1094/23
Номер провадження 1-кп/337/150/2023
9 червня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя
у складі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження, передбачений ст. 480 КПК України, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Михайлівська селищна територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) з 28.02.2022.
Обіймаючи зазначену посаду, приблизно з третьої декади березня 2022 року, ОСОБА_5 здійснював протиправну діяльність в інтересах держави-агресора та з метою підтримання окупаційної влади на території смт. Михайлівка Запорізької області, окрім іншого, займався реєстрацією та перереєстрацією транспортних засобів, якими володіють місцеві мешканці тимчасово окупованого збройними силами рф смт. Михайлівка у відповідності до законодавства рф, забезпечував облік транспортних засобів, здійснював огляд транспортних засобів під час їх реєстрації та перереєстрації, забезпечував охорону правопорядку під час проведення незаконного референдуму щодо виходу Запорізької області із складу України та вхід до складу рф.
Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 26.04.2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, визначено здійснювати у спеціальному судовому провадженні відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, у відсутності обвинуваченого. Отже, судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, сприяє забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_4 , що був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в у Донецькій та Запорізькій областях.
При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчить про наявність у нього наміру ухилитись від кримінальної відповідальності. В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останніми його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), та як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим та з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженню, посилаючись на те, що добровільність дій її підзахисного, який перебував на окупованій території є сумнівною, а тому він підлягає виправданню, однак у разі, якщо суд дійде до висновку в наявності дій ОСОБА_5 складу інкримінованого злочину, просить призначити мінімальне покарання у межах складу санкції статті, за якою будуть кваліфіковані його дії.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку рф частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку рф частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами рф, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.
При цьому, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, вчиненого за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_5 знав як мешканця смт. Михайлівка, але особисто з ним до 24.02.2022 року не спілкувався. Після захвату смт. Михайлівка окупаційною владою, ОСОБА_5 пішов на співпрацю з окупантами у березні 2022 року добровільно, його ніхто не примушував. З травня 2022 року окупаційний режим вимагав оформлення новоутвореними органами довіреностей на керування транспортними засобами для перетину меж населених пунктів. У тих, хто не оформив таку довіреність, на блокпосту забирали автомобіль. Їх родині належав автомобіль ВАЗ, але хоча вони і фактично купили його, користувалися ним по довіреності без оформлення права власності. Власник авто -жінка- раніше мешкала у смт. Михайлівка. Він звернувся до новоствореного відділу поліції з цього приводу, до них вийшов чоловік, надав реквізити для оплати. При зверненні до каси, йому повідомили, що безпосередньо довіреність треба оформити у ОСОБА_5 , який є інспектором з перереєстрації транспортних засобів. ОСОБА_5 займав службовий кабінет у новоствореному відділі поліції, на дверях якого висіла табличка з назвою його посади та прізвища. Він займав кабінет з іншим працівником, обидва носили цивільний одяг. ОСОБА_5 мав службовий комп`ютер, за допомогою якого вносив данні до якоїсь бази. Колишній український відділ поліції був оточений російським військовими, до нього потрапити було неможливо. Він особисто передав ОСОБА_5 бланк довіреності, який за його ж вказівками, заповнила його дружина, надав квитанцію про сплату збору. ОСОБА_5 сказав, що як назбирається декілька довіреностей, він поставить на них усі необхідні підписи та печатки, та його повідомлять, коли можна буде її отримати. Після такого дзвінка він знову приїхав до відділу поліції , де йому винесли довіреність, за її отримання він підпис не ставив. Батько ОСОБА_5 громадянин росії, тому він виступав за підтримку росії, хоча з цього приводу він особисто з ним не спілкувався. Дружина ОСОБА_5 зрадила йому з «рашистом» та у грудні 2022 року виїхала до росії. Вважає, що обвинувачений пішов на співпрацю з окупаційною владою з власних міркувань, за власним волевиявленням з меркантильних мотивів.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він є мешканцем смт. Михайлівка, перебуває у шлюбних відносинах зі свідком ОСОБА_12 . ОСОБА_5 він знає візуально, як мешканця смт Михайлівка, але особисто з ним не спілкувався. Одразу, коли «русский мир» вторгся до смт. Михайлівка, ОСОБА_13 , ОСОБА_5 активно вели пропаганду на підтримку окупаційної влади. Вони утворили свій орган, розташувавшись у «білому домі» міста, слідкували за громадським порядком, виявляли тих, хто підтримував владу України. Вони носили цивільний одяг, але мали дубинки, балончики з газом. ОСОБА_14 носив бронежилет. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були зареєстровані у соціальних мережах. У «Вайбері» ОСОБА_14 був підписаний за прізвищем та ім`ям, у «Телеграмі» - як « ОСОБА_15 », але там було його фото на аватарці. ОСОБА_14 одразу почав висловлюватися на підтримку росії, на ФБ встановив аватарку - картинку, на якій зображена дівчина, одягнута в плаття «триколор» протягує дівчині, одягнутій у плаття кольором Державного Прапору, що потопає, свою руку «допомоги». На 9 травня 2022 року, він особисто бачив як ОСОБА_14 (наче він головний відповідальний) проводив тренування параду, наказував, кому та де ставати та що, за чим, робити, як прикрашати майдан, куди вивіщувати георгіївські стрічки, тощо. В соц-мережах він та ОСОБА_9 вели активну пропаганду, висловлювалися за співпрацю та підтримку окупаційного режиму, організовували набір бажаючих до так званої «народної міліції». Також у «Вайбері», коли ОСОБА_14 виставляв свій пост «Да здравствует россия! россия навсегда! Смерть Укропам! ».. ОСОБА_16 у відповідь йому написала повідомлення: «Пийдуть укропи, посадать усіх вас на кол». На що ОСОБА_14 одразу їй написав «У вас есть сутки, чтобы выселиться». А вже ввечері до родини ОСОБА_17 прийшли військові зі зброєю, які зазначили, що протягом доби вони повинні виїхати на свою землю, бо вони є ярими українцями, інакше жити не будуть. Також ОСОБА_14 узяв на себе функції «народного судді»: саме він визначав кому який штраф виписувати та скільки діб арешту відбувати за встановлені новою владою правопорушення. Також з весни 2022 року він став працювати уже в новоутвореному відділі поліції та здійснювати реєстрацію/перереєстрацію транспортних засобів. При цьому ОСОБА_14 до 24.02.2022 року займався виключно домашнім господарством, вирощуванням та продажом птиці, м`яса та іншої сільськогосподарської продукції, жодного відношення до правоохоронних органів не мав, а після 24.02.2022 року він одразу став активістом, входив в організацію самооборони смт Михайлівка, агітував та запрошував людей до них приєднуватись. Їхній штаб «віджав» у родини ОСОБА_18 позашляховик «Фольксваген», за кермом якого найчастіше перебував ОСОБА_19 . Вони усі на ньому їздили, патрулюючи містом. Пізніш на цьому авто та інших автомобілях були вивішені «жовті мигалки» та прапори СРСР. До Запоріжжя його родина виїхала 29 травня 2022 року, їх родина зазнала переслідувань, бо батько дружини - «атовець». До їх житла вривалися військові, погрожували, били його, але ОСОБА_5 з ними тоді не було. Вважає, що ОСОБА_5 свідомо пішов на співпрацю з окупаційною владою, це його власне бажання. Він вихвалився тим, що робить, пригніченим в жодному разі не виглядав, вільно спілкувався з військовими, здоровкався з ними за руку, сміявся з ними, тощо.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що до окупації смт Михайлівка ОСОБА_5 вона знала як мешканця смт, але особисто з ним не спілкувалася. Його родина займалася сільським господарством, вони вирощували на продаж свиней, тримали корів. Жодного відношення до поліції або до інших правоохоронних органів ОСОБА_14 не мав. Інколи виставляв пости в соц-мережах. Одразу після вторгнення російських військ до смт. Михайлівка ОСОБА_14 був один з перших, хто разом з ОСОБА_20 перейшли на бік влади окупантів. Вони активно вели свою діяльність, пропагандували «русский мир», виступали проти української влади, набирали людей для «народної поліції», слідкували за громадським порядком, патрулювали містом, тощо. Вона з родиною виїхала до Запоріжжя наприкінці травня 2022 року, але спілкується з мешканцями, тому від свого знайомого знає, що той оформлював довіреність на автомобіль для виїзду у ОСОБА_5 9 травня 2022 року у смт. Михайлівка проводився «російський парад». ОСОБА_14 активно проводив у ньому участь, прикрашав місто, проводив репетиції, запрошував на святкування. На параді був одягнутий у парадний одяг, виступав з промовою, стояв поруч з ОСОБА_21 , агітував за владу рф. Також їй відомо, що родина, яка висловилася проти повідомлень ОСОБА_5 , підтримуючи владу України, була виселена примусово з міста. ОСОБА_14 дав їй добу, щоб ця родина виїхала на українські землі: увечері після цих дописів, до них увірвалися військові, які погрожуючи автоматами, наказали їм виїхати, інакше їх живими не залишать. ОСОБА_14 взяв на себе функції «судді», призначав покарання: арешти, штрафи. Про це розповідали усі в місті. При цьому він вів себе, як «цар ОСОБА_22 », гордився собою, встановлюючи свої правила. Його ніхто до співпраці не примушував. Він став працювати добровільно, з жадібних інтересів, добравшись до влади.
Додатки до протоколу огляду роздруковані відомості та відеозапис скопійованих матеріалів були оглянуті у судовому засіданні.
Таким чином, проведеним оглядом вказаної інформації встановлено, що протягом квітня-травня 2022 року до складу зазначеного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу, розташованого у смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, який має назву мовою оригіналу «Отдел полиции №3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району» входив ОСОБА_5 , що був працевлаштований на посаду інспектора з реєстрації транспортних засобів.
Згідно протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 13.11.2022 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14.09.2022 року (дозвіл на використання надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 14 лютого 2023 року), під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії було знято інформацію з електронних комунікаційних мереж під логіном «Leon» месенджеру «Telegram» (текстовими, графічними, аудіо та відео, електронними файлами, листуванням, тощо), зареєстрованого на абонентський номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 , яким особисто користується громадянин України ОСОБА_25 , що займає посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Енергодар Запорізької області. Діалог групи «Референдум» знаходиться у викачці телеграм акаунту ОСОБА_26 за 23.09.2022 року, так як він видалив дану групу. При перегляді чату «Референдум» міститься діалог щодо узгодження та розстановка особового складу незаконного правоохоронного органу «ГУ МВД по Запорожской области» при проведенні референдуму .
Зокрема, під порядковими номером 94 зазначено виборчу дільницю №114, яка розташована на території м. Василівка, бул. Центральний, 1, та відомості про їх голів, відповідальних за проведення незаконного референдуму, а також співробітників незаконного правоохоронного органу т.зв. «ГУВД по Запорожской области», які здійснювали охорону громадського порядку під час проведення референдуму, а саме: 5 сотрудников УВД: УВД ОСОБА_27 НОМЕР_7 ; УВД ОСОБА_28 НОМЕР_8 ; ОСОБА_5 НОМЕР_9 ; ОСОБА_29 НОМЕР_10 ; ОСОБА_30 НОМЕР_11 (мовою оригіналу). Вказаний документ із файлу роздрукований на одному аркуші, який долучений даного протоколу як додаток №1, а саме сторінка № 1,37,38,48.
Подальшим оглядом встановлено, що вказаний електронний файл міститься у груповому чаті під назвою «Референдум», в якому приймають участь інші співробітники незаконного правоохоронного органу, який було викладено напередодні початку проведення референдуму 22.09.2022 о 13год.22хв. користувачем з логіном « ОСОБА_31 ». Перші 4 сторінки чату за 22.09.2022 роздруковані та долучені до протоколу як Додаток №2.
Додатки до протоколу були оглянуті у судовому засіданні.
Таким чином, проведеним оглядом вказаної інформації встановлено, що у вересні 2022 року на зазначеній незаконних виборчій дільниці, утвореній та розташованій на території м. Василівка, Запорізької області співробітники незаконного правоохоронного органу «ГУ МВД по Запорожской области», в тому числі і обвинувачений ОСОБА_5 , який зайняв посаду у територіальному підрозділі під назвою (мовою оригіналу) «Отдел полиции №3 (дислокация пгт. Михайловка) УВД по г. Васильевка и Васильевскому району» вказаного незаконного правоохоронного органу безпосередньо здійснював охорону та сприяв проведенню незаконного референдуму.
Згідно протоколу огляду від 5 січня 2023 року, проведеного за участю спеціаліста ОСОБА_32 , було оглянуто інформацію, розміщену в Всесвітній мережі Інтернет стосовно відомостей, що розміщена в публікаціях на інформаційному каналі, створеному у додатку «Telegram» за запитом «Гнила черешня» . Під час проведення огляду здійснювався пошук інформації відносно осіб, які добровільно погодилися на співпрацю з окупаційною владою та зайняли посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, який має назву : « ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 » та встановлено, що 27 серпня 2022 року о 11 год.42 хв. На зазначеному каналі викладено повідомлення з текстом «Список мусорів Василівського району, які стали на бік ворога. Вони присягали на вірність народові України, але обрали болота мордору. Ця трясовина їх і поховає…» До зазначеної публікації прикріплено світлини зі списком співробітників зазначеного незаконного правоохоронного органу». На першій світлині під №5 у секторі управління службою прописано гр. ОСОБА_33 . Далі в графі «П`ятиденний графік» під № 31 зазначені дані гр. ОСОБА_5 . Під час огляду спеціалістом здійснення копіювання оглянутої інформації на DVD-R диск, який, відповідно до ст. 105 КПК України долучено до даного протоколу як невід`ємний додаток.
У судовому засіданні був оглянутий відеозапис на диску, що є додатком до слідчої дії, зміст зображеної інформації цілком відповідає змісту Протоколу слідчої дії.
У судовому засіданні був оглянутий відеозапис на диску, що є додатком до слідчої дії, зміст зображеної інформації цілком відповідає змісту Протоколу слідчої дії.
Згідно протоколу огляду від 23 січня 2023 року за участю свідка ОСОБА_10 було оглянуто наданий на досудовому слідстві свідком документ, який має назву «Доверенность. Заверенная Михайловским отделом полиции в Запорожской области»( мовою оригіналу) про право користування автомобілем ВАЗ днз НОМЕР_1 , яка завірена інспектором реєстрації транспортних засобів ОСОБА_5 , т.в.о. начальника відділу поліції Михайлівського районного відділу поліції ОСОБА_36 та військовим комендантом смт. Михайлівка.
Зазначена довіреність постановою від 3 січня 2023 року визнана речовим доказом та приєднана до матеріалів провадження.
У судовому засіданні був оглянутий оригінал зазначеного речового доказу.
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_37 від 6 січня 2023 року, зафіксованого за допомогою цифрової відеокамеру та відтвореного у судовому засіданні, який використаний судом в якості доказу в порядку, передбаченому ч.11 ст.615 КПК України, свідок повідомив, що він мешкав у смт. Михайлівка. Під час окупації він зі своїм братом відпочивав на лавці, до них на машині під`їхали два чоловіки, з якими у них сталася сварка, під час якої вони побилися. Чоловіки від`їхали від них, але через 15-20 хвилин до них під`їхала схожа машина. Вони вирішили, що ці хлопці повернулись та почали втікати. З машини вийшли чоловіки в цивільному одязі, у тапках, але в руках мали дубинки. Це була новоутворена окупаційною владою поліція. Його затримали та відвезли до відділу поліції. Через добу йому дозволили покурити на вулиці. Коли він вийшов, то побачив раніше йому знайомих ОСОБА_38 та ОСОБА_5 . Він ще спитав у ОСОБА_39 , що він тут робить, на що той відповів, що прийшов за авансом. Він уточнив: « ОСОБА_40 рублях?» та почув відповідь: «В гривнях». Також він побачив раніше малознайому ОСОБА_41 , з якою поздоровкався. Після цього його повернули до камери, де він відбував ще дві доби арешту у неналежних умовах.
Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_42 від 6 січня 2023 року зафіксованого за допомогою цифрової відеокамеру та відтвореного у судовому засіданні, який використаний судом в якості доказу в порядку, передбаченому ч.11 ст.615 КПК України, свідок ОСОБА_42 повідомив, що у період з 24.02.2022 року по 24.12.2022 року він мешкав в окупованому смт Михайлівка, інколи виїжджав за межі міста Мелітополя. У квітні 2022 року у нього захворіла дитина, яку потрібно було везти до центральної лікарні. У нього була машина, якою він користувався за довіреністю. Окупаційна влада вимагала переоформлення довіреностей новоутвореними органами, без таких довіреностей, на блок-постах машини вилучали у володільців. Він прийшов до нового відділу поліції, що знаходився у приміщенні по вул.Свято-Покровській, де побачив ОСОБА_41 , у якої поцікавився оформленням такої довіреності. Також він бачив там ОСОБА_43 , якого знав давно. Це місцевий наркоман, тому його здивувало, що «таких» прийняли до народної поліції. Його направили оформлювати довіреність до ОСОБА_5 , інспектора з перереєстрації транспортних засобів. ОСОБА_14 підказав йому як саме потрібно заповнити бланк довіреності, надав квитанцію на оплату. Коли він віддав заповнені бланки на оформлення, йому сказали, що довіреності треба підписувати у воєнного коменданта та начальника відділу поліції та ставити печатки, тому як її оформлять, він її забере. Банкаускас ОСОБА_44 також ходив на 9-му поверсі новоутвореного відділу поліції, в цивільному одязі, але з шевронами та знаками мвс Росії та мав дубинку. Також він бачив його на заходах міста, як представника охорони громадського порядку. Довіреність на право керування була підписана ОСОБА_45 , як інспектором з реєстрації транспортних засобів, начальником нового відділу поліції ОСОБА_9 , та воєнним комендантом та містила дві печатки. Після виїзду до міста Запоріжжя зазначена довіреність не зберіглася.
Інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України надано не було. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Надані стороною обвинувачення документи: витяги з ЄРДР, постанову про визначення групи прокурорів, постанови про визначення слідчих, постанови про об`єднання та виділення матеріалів провадження, про зупинення та відновлення досудового розслідування, повідомлення про підозру та виклик до слідчого, постанови про оголошення у розшук підозрюваних, тощо, які своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами, суд в обґрунтування провини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 не покладає.
За результатами судового розгляду, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до наступного.
Наразі такий факт, як окупація певної території України та створення на них окупаційних адміністрацій є загальновідомим.
Водночас законодавчим органом влади, вживаються всі заходи щодо визнання, утому числі і на міжнародному рівні рф - державою-агресором. Так, зокрема Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року, визнано, що росія вчинила агресію України, порушивши базові норми ООН, і якою від російської федерації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи також деокупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах її міжнародно визнаних кордонів.
Також у проміжному рішенні Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року, відповідно до якого на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення росії на територію України, відзначаючи, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України. Крім того, відповідними наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» м. Токмак є окупованою територією.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_46 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_37 ОСОБА_42 , кожен окремо, повідомили відомі їм обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, а саме розповіли про свідоме та добровільне прийняття пропозиції окупаційної влади смт. Михайлівка, призначення за власним волевиявленням на посаду інспектора з реєстрації транспортних засобів у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, який має назву «Отдел полиции №3», здійснення протиправної діяльності в інтересах держави-агресора з метою підтримання окупаційної влади на території смт. Михайлівка Запорізької області, проведення ним реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, які перебувають у володінні мешканців тимчасово окупованого зс рф смт. Михайлівка у відповідності до законодавства рф, забезпечення обліку транспортних засобів та видачі довіреностей на право керування транспортними засобами, забезпечення охорони правопорядку під час проведення незаконного референдуму щодо виходу Запорізької області із складу України та вхід до складу рф, активна пропаганда режиму окупованої влади та учать в організованих святкувань проросійських свят, забезпечення підтримання громадського порядку та, навіть призначення ним на власний розсуд, покарань особам, які допустили порушення, встановлені окупаційною владою, тощо. Зазначені покази є логічними, послідовними, такими, що узгоджується між собою та відповідають змісту письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, доповнюючи одне одного.
Допитані свідки пояснили, що несприятливих відносин з обвинуваченими не мають, підстави їх обговорювати відсутні. У суду немає підстав сумніватися в достовірності показів свідків, ці покази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що свідки, показання яких узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, оговорюють обвинувачених по даному кримінальному провадженню, або є зацікавленими в результатах розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.
Крім того, зазначені покази свідків відповідають письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинувачених, що досліджені судом у судовому засіданні.
Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставинах.
При цьому, на своє глибоке переконання, суд вважає, що ОСОБА_5 безумовно усвідомлював факт окупації, агресію з боку рф та свої дії здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням, виключно з меркантильних спонукань.
Судом не встановлено таких доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_5 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.
Отже, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинуваченого через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування, і оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі.
Суд вважає винуватість ОСОБА_5 у скоєні злочину доведеною і кваліфікує його дії за ч.7 ст.111- 1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченого даних, характер, ступінь його суспільної небезпеки.
ОСОБА_5 на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, дітей та стійких соціальних зав`язків не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за віком є військовозобов`язаним, вчинив злочин в умовах воєнного стану виключно з меркантильних спонукань.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України відсутні.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч.7 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації майна. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає. Таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення та рессоціалізації ОСОБА_5 , повернення його до нормального життя, та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
Підстав для зміни застосованого на досудовому слідстві запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого необхідно продовжити до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Початок строку відбування покарання слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Цивільний позов не заявлявся. Речові докази і процесуальні витрати по справі відсутні.
Підстави для скасування арешту з майна ОСОБА_5 , накладеного на досудовому слідстві, відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у вигляді чотирнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього належного йому майна.
Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжити до набрання цим вироком законної сили.
Строк відбуття основного покарання слід рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 на виконання цього вироку.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах України та в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в органах, що надають публічні послуги слід рахувати з моменту відбуття основного покарання.
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя : ОСОБА_1