Провадження № 1-кс/344/4883/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000292 від 20.04.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови старшого дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 23 червня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000292 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

В судовому засіданні скаржник та її представник адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Дізнавач в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила, посилаючись на її необґрунтованість, на адресу суду надала матеріали кримінального провадження №0000292 від 20.04.2023 року.

Проаналізувавши пояснення скаржника, її представника, дізнавача, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись зі змістом постанови про закриття кримінального провадження, а також матеріалами кримінального провадження №0000292 від 20.04.2023 року, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчинення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий, дізнавач чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, та, передусім, враховуючи закріплені статтею 2 КПК України завдання кримінального судочинства, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення в рамках відповідного кримінального провадження.

Крім того, слідчий суддя звертає особливу увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні старшого дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000292 від 20.04.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про порушення ОСОБА_6 обмежувального припису, виданого стосовно нього.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 23 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0000292 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження став висновок слідчого про те, що в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

При цьому, який саме елемент складу кримінального правопорушення, за висновком дізнавача, відсутній, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови не зазначено.

Так, як встановлено слідчим суддею, Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 344/1732/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109087522) у задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_6 про видачу обмежувального припису - відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 344/1732/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110361364) апеляційну скаргу задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 видачу обмежувального припису шляхом заборони ОСОБА_6 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення таких вимог.

Видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_6 , поклавши на нього на строк три місяці такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_6 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_6 наближатися на відстань до 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2023 року залишено без змін.

Вищевказане рішення апеляційного суду набрало законної сили 19 квітня 2023 року.

За невиконання встановленого постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 344/1732/23 обмежувального припису за заявою ОСОБА_3 20.04.2023 року органом досудового розслідування було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ст. 390-1 КК України до ЄРДР за №0000292.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000292 дізнавачем встановлено, що 19 квітня 2023 року після ознайомлення з рішенням суду ОСОБА_6 близько 18:00 год., коли ОСОБА_3 перебувала вдома за адресою АДРЕСА_1 , прийшов додому та перебував у приміщенні близько 20 хв.

Як зазначено дізнавачем у постанові, ОСОБА_6 прийшов до місця, де перебуває ОСОБА_3 для того, щоб забрати свої особисті речі; під час перебування у квартирі не розмовляв із ОСОБА_3 .

Отже, дізнавачем зроблено висновок, що ОСОБА_6 прийшов не до місця перебування ОСОБА_3 , а до квартири, де проживав до видачі обмежувального припису, щоб забрати особисті речі, без умислу порушувати обмежувальний припис.

При цьому, слідчий суддя особливо наголошує на тому, що в матеріалах кримінального провадження №0000292 відсутній протокол допиту ОСОБА_6 у будь-якому процесуальному статусі, його пояснення з приводу обставин кримінального провадження дізнавачем у будь-який законний процесуальний спосіб не відбиралося.

В судовому засіданні дізнавач пояснила слідчому судді, що нею ОСОБА_6 для надання пояснень не викликався, оскільки орган досудового розслідування не зміг встановити його місце перебування.

Вказане, за висновком слідчого судді, є неприпустимим.

До того ж, незрозумілим є висновок дізнавача про те, що ОСОБА_6 прийшов не до місця перебування ОСОБА_3 , а до квартири, де проживав до видачі обмежувального припису, щоб забрати особисті речі, без умислу порушувати обмежувальний припис, - оскільки вказана особа дізнавачем не допитувалася, а тому джерело такого умовиводу дізнавача залишається незрозумілим.

Крім того, вказуючи про те, що ОСОБА_6 прийшов не до місця перебування ОСОБА_3 , а до квартири, де проживав до видачі обмежувального припису, дізнавач допускає самовільне суб`єктивне тлумачення резолютивної частини постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у справі № 344/1732/23, яка набрала законної сили 19 квітня 2023 року, має силу закону і є обов`язковою до виконання ОСОБА_6 без будь-яких винятків та припущень.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що дізнавачем у постанові про закриття кримінального провадження передчасно зроблено висновок про закриття кримінального провадження.

На думку слідчого судді, у постанові від 23 червня 2023 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано всіх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, та які спростовують покликання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Частиною 2 статті 301 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000292 від 20.04.2023 року, - задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 23 червня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000292 від 20.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.07.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1