ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/954/23

10 серпня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

законного представника потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Чернігівського району, Запорізької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 (внутрішньо переміщена особа), жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи повнолітньою особою, проживаючи спільно з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на природні статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_5 , з метою досягнення статевого задоволення, з сексуальних мотивів, достовірно знаючи про її вік, за взаємною згодою з останньою, без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погроз застосування до неї такого насилля, в період з першої декади червня 2022 року по третю декаду січня 2023 року, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_5 власних геніталій, внаслідок чого остання завагітніла.

Отже, своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають та в подальшому мати не будуть. При обранні міри покарання обвинуваченому просили суд врахувати всі пом`якшуючі обставини та не застосовувати відносно нього суворого, реального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України доведена повністю та кваліфікація його дії за ч. 1 ст. 155 КК України правильна, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При вирішенні питання призначення обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, його молодий вік, а також беручи до уваги щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 155 КК України ближче до нижньої межі - 1 рік обмеження волі.

Враховуючи особу винного ОСОБА_4 , який щиро розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину, його особисте ставлення до вчиненого, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також наявність обставин, що пом`якшують його покарання - повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позицію потерпілої та її законного представника, які просили обвинуваченого суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності до пп. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, 75, 76, ч. 1 ст. 155 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1