Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1388/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі в режимі віфеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000051 від 27.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глухи Старовижівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.3 ст.332 КК України, з угодою про визнання винуватості від 12 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 27 грудня 2022 року громадяни України мешканці смт. Стара Вижівка Ковельського району Волинської області - особи стосовно, яких матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження (надалі - Особа1, Особа2 та Особа3), перебуваючи у невстановленому місці та за невстановлених обставин незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - смолу канабісу, загальна маса якої в перерахунку на висушену речовину становить 44 628,657 г, тобто в особливо великому розмірі та незаконно зберігали у невстановленому місці з метою його збуту на територію республіки білорусь, шляхом переміщення через митний кордон України поза митним контролем.

Усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх спланованих незаконних дій, розуміючи, що за їх вчинення передбачено кримінальну відповідальність, а також те, що у зв`язку із дією в Україні воєнного стану, посилено здійснення охорони державного кордону України підрозділами Державної прикордонної служби України, а також іншими військовими формуваннями та правоохоронними органами, тобто усвідомлюючи наявність перешкод для перетину державного кордону України в республіку білорусь, Особа-1 та Особа-2 вирішили підшукати та залучити інших осіб, які б сприяли їм в цьому.

Реалізуючи свій спільний з Особою-1 злочинний умисел, Особа-2 у грудні 2022 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) звернувся до свого знайомого мешканця смт. Стара Вижівка ОСОБА_4 , якому запропонував за грошову винагороду в розмірі 200 доларів США сприяти їх незаконному переправленню через державний кордон України в республіку білорусь поза пунктами пропуску.

Маючи мету незаконного збагачення за рахунок отриманих від Особи-2 грошових коштів в розмірі 200 доларів США, тобто діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 погодився на вказану вище пропозицію Особи-2.

Згідно із вказаною вище пропозицією та досягнутою між Особою-2 та ОСОБА_4 домовленістю, останній повинен був поїхати з Особою-2 та Особою-1 до заздалегідь визначеного ними місця в лісовому масиві в Житомирській області поблизу державного кордону з республікою білорусь, в районі якого відсутні офіційні пункти пропуску через державний кордон. По прибуттю до зазначеного вище місця ОСОБА_4 повинен був допомогти Особі-1 та Особі-2 за максимально короткий проміжок часу перенести речі до державного кордону України з республікою білорусь, тим самим мінімізувавши час перебування вказаних осіб на території, що охороняється підрозділами Державної прикордонної служби України, а також іншими військовими формуваннями та правоохоронними органами. При цьому Особа-2 не повідомив ОСОБА_4 про наявність спільного з Особою-1 плану перемістити через митний кордон України до республіки білорусь поза митним контролем особливо небезпечний наркотичний засіб - смолу канабісу в особливо великому розмірі.

Таким чином, погодившись на вказану вище пропозицію Особи-2, ОСОБА_4 не був обізнаним про його та Особи-1 спільні злочинні наміри перемістити через митний кордон України до республіки білорусь поза митним контролем особливо небезпечний наркотичний засіб - смолу канабісу в особливо великому розмірі, а лише планував сприяти незаконному переправленню вказаних осіб через державний кордон України на територію республіки білорусь шляхом усунення перешкод, які могли виникнути за вказаних обставин. При цьому ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

В подальшому, 27 грудня 2022 року близько 6 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , діючи відповідно до досягнутої з Особою-2 домовленості, умисно, з корисливих мотивів, разом із вказаною особою та Особою-1 виїхали з смт. Стара Вижівка Волинської області на автомобілі марки «УАЗ 2206», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням Особи-1 в напрямку Житомирської області. При цьому, ОСОБА_4 не був обізнаним про те, що Особа-2 та Особа-1 незаконно перевозили у вказаному вище автомобілі, приховавши у корпусі музичної колонки, пакунки з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - смолою канабісу, загальною масою 44 628,657 г, тобто в особливо великому розмірі, з метою його збуту на територію республіки білорусь, шляхом переміщення через митний кордон України поза митним контролем.

У той же день, тобто 27 грудня 2022 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , Особа-2 та Особа-1 прибули до заздалегідь обумовленого місця в лісовому масиві поблизу с. Селезівка Словечанської ТГ Коростенського району Житомирської області, з орієнтовними географічними координатами: 51.512667, 28.115928.

Перебуваючи у вказаному місці, Особа-2 переклав 68 пакунків із вказаним вище наркотичним засобом з корпусу музичної колонки, у якому вони перевозились до двох сумок та рюкзака для його подальшого переміщення до державного кордону України, не повідомляючи ОСОБА_4 про вміст зазначених пакунків. При цьому, Особа-2 детально проінструктував ОСОБА_4 про те, яким чином йому необхідно діяти під час слідування до кордону, а саме, що він повинен сприяти максимально швидкому переправленню Особи-2 та Особи-1 через державний кордон України на територію республіки білорусь, допомагаючи перенести зазначені вище дві сумки та рюкзак, тим самим мінімізувати час перебування вказаних осіб на території, що охороняється підрозділами Державної прикордонної служби України, а також іншими військовими формуваннями та правоохоронними органами. Також, Особа-2 проінструктував ОСОБА_4 про те, що останній під час руху до кордону та під час перебування в безпосередній близькості із ним, повинен спостерігати навкруги та у разі виявлення працівників Державної прикордонної служби України чи інших осіб, подати Особі-2 та Особі-1 відповідний сигнал, тим самим усунути перешкоди, які могли б виникнути під час перетину вказаними особами державного кордону України.

Після того, орієнтовно в період часу з 13 по 14 годину 27 грудня 2022 року до місця в лісовому масиві, де перебували ОСОБА_4 , Особа-2 та Особа-1, прибув місцевий мешканець с. Селезівка - Особа-3, який повинен був перевезти зазначених осіб на автомобілі марки «УАЗ 2206», д.н.з. НОМЕР_1 , до державного кордону України та організувати їх незаконне переправлення на територію республіки білорусь.

Однак, дане кримінальне правопорушення не було доведено ОСОБА_4 до кінця у зв`язку із тим, що він з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними, оскільки дане кримінальне правопорушення було виявлено та припинено працівниками Державної прикордонної служби України орієнтовно в період часу з 14 години по 14 годину 40 хвилин 27 грудня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що він, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив незакінчений замах на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом усуненням перешкод, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

12 квітня 2023 року між начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , яка, відповідно до положень статті 37 КПК України, здійснює повноваження старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000051, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншої сторони, в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі статей 468, 469, 470, 472 КПК України, враховуючи ступінь та характер сприяння підозрюваного у здійсненні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, характер і тяжкість підозри, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового провадження, добровільно уклали дану угоду про визнання винуватості, яку подано до суду. За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та врученому повідомленні про зміну підозри.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 віднесено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

З урахуванням особистих даних ОСОБА_4 обставин, що пом`якшують покарання, сторони узгодили вид та міру покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, без конфіскації майна, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у незакінченому замаху на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом усуненням перешкод, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, ствердив добровільність укладення угоди і просив її затвердити, погодився на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник обвинуваченого вважали наявними підстави для затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.5 ст.12 КК України, є тяжким злочином. Шкода вчиненим кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного, та його щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання.

Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, свої права, зазначені в п.1 ч.4. ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, що передбачені ст.476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , та призначення покарання, узгодженого сторонами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 квітня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000051 від 27.12.2022, укладену між начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.3 ст.332 КК України та призначити йому покарання за цим законом, застосувавши ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» з IMEI: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 та грошові кошти в сумі 200 грн. повернути власнику - ОСОБА_4 , оптичний носій інформації з копією інформації оператора мобільного зв`язку - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1