Справа № 308/7531/23
Закарпатський апеляційний суд

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/333/23, за апеляційними скаргами: захисників-адвокатів: ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 ; ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 ; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2023.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотань захисників-адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.07.2023 включно, щодо:

ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України;

-2-

ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України;

ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255; ч.4 ст.28, ч.3 ст.307; ч.4 ст.28, ч.3 ст.311; ч.4 ст.28, ч.2 ст.317 КК України;

ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_11 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України;

ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_13 , обвинуваченого вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000334 від 29.06.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_41 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_21 у вчиненні

-3-

кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України; ОСОБА_42 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_43 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_24 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотань захисників-адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії раніше обраного судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_44 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_45 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , судом враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останнім пред`явлено обвинувачення (зокрема ч. 1 та 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України), оскільки санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а за ч. 1 та 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 та від 5 до 12 років, відповідно. Також судом враховано і те, що всі обвинувачені, крім ОСОБА_7 , є мешканцями інших областей та зареєстровані поза межами Закарпатської області. Також з огляду на обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих обвинуваченим правопорушень, а також характер та методику розслідування кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, судом констатовано про те, що ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, не відпали та продовжують існувати. З урахуванням, зокрема, даних про особу кожного із обвинувачених, характеру інкримінованих кожному діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.

В апеляційних скаргах:

- захисник-адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_23 просить ухвали суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_23 скасувати та постановити нову, якою відносно ОСОБА_23 застосувати запобіжний захід у виді застави. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурором в клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_23 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, в тому числі й визначено заставу. Стверджує, що підстави вважати, що відносно ОСОБА_23 існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на

-4-

сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. ОСОБА_23 має постійне місце проживання, співпрацює зі слідством, не має майна, яке б свідчило про заробітки з продажу психотропних речовин, не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження.

В інтересах обвинуваченого ОСОБА_42 захисник-адвокат ОСОБА_11 просить ухвали суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою відносно останнього застосувати запобіжний захід у виді застави. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурором в черговому однотипному клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_42 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, в тому числі й визначено заставу. Стверджує, що підстави вважати, що відносно ОСОБА_42 існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. ОСОБА_46 має постійне місце проживання, співпрацює зі слідством, не має майна, яке б свідчило про заробітки з продажу психотропних речовин, не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження.

З аналогічних підстав захисник-адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвали суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_21 та постановлення нової, якою відносно останнього застосувати запобіжний захід у виді застави.

В інтересах обвинуваченого ОСОБА_20 захисник-адвокат ОСОБА_11 просить ухвалу суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_20 скасувати та постановити нову, якою відносно останнього застосувати запобіжний захід у виді застави. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурором в черговому однотипному клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_20 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, в тому числі й визначено заставу. Підстави вважати, що відносно ОСОБА_20 існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. ОСОБА_20 має постійне місце проживання, співпрацює зі слідством, не має майна, яке б свідчило про заробітки з продажу психотропних речовин, не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисники-адвокати ОСОБА_18 та ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 порушують питання про скасування ухвали суду від 30.05.2023 та про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_24 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги захисники вказують на незаконність та необгрунтованість ухвали суду, оскільки вважають, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, а зазначені у клопотанні прокурора ризики передбачені ст. 177 КПК України не підтвердженими. Судом також не враховано, що ОСОБА_24 не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та безпідставно не визначив розмір застави.

В апеляційних скаргах:

захисник-адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить

-5-

ухвалу суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою відносно ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурором в клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. ОСОБА_8 заходиться під вартою з 19.12.2022, тобто більше 5 місяців, тому підстави вважати, що відносно ОСОБА_8 існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. Свідок, про якого йдеться в клопотанні прокурора, допитаний в порядку ст. 225 КПК України, також ОСОБА_8 співпрацює зі слідством, дав показання та не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження.

В інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 захисник-адвокат ОСОБА_12 просить ухвалу суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити нову, якою відносно ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурором в клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. Стверджує, що ОСОБА_6 заходиться під вартою з 19.12.2022, тобто більше 5 місяців, тому підстави вважати, що відносно останнього існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. Свідок, про якого йдеться в клопотанні прокурора, допитаний в порядку ст. 225 КПК України. ОСОБА_6 співпрацює зі слідством, дав показання та не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження.

В інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 захисник-адвокат ОСОБА_12 просить з аналогічних підстав скасувати ухвали суду від 30.05.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та постановити нову, якою відносно ОСОБА_9 застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурором в клопотанні не зазначено чому до обвинуваченого ОСОБА_9 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. ОСОБА_9 заходиться під вартою з 19.12.2022, тобто більше 5 місяців, тому підстави вважати, що відносно ОСОБА_9 існує хоча б один ризик, визначений ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день є необґрунтованими та нічим не доведені. Свідок, про якого йдеться в клопотанні прокурора, допитаний в порядку ст. 225 КПК України. ОСОБА_9 співпрацює зі слідством, дав показання та не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження й протилежного прокурором не доведено.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_47 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , вказує на те, що оскаржувана ухвала суду від 30.05.2023 є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу суду

-6-

скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, заставу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що існування ризиків не доведено, як і не доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в а апеляційній скарзі просить ухвалу суду від 30.05.2023 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми КПК України, оскільки формально розглянув клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Крім того, прокурор подає до суду першої інстанції аналогічні клопотання про продовження дії строку тримання його під вартою, які до того ж, не містять доказів про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Разом з тим, звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано, а прокурор не довів обставини, за яких до нього не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. Також вважає за необхідне врахувати, що він має задовільний май новий стан для внесення грошової застави, зареєстрований як ФОП, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину. Згідно відомостей, зазначених в обвинувальному акті, не встановлено обставин, які обтяжують покарання та вказано про відсутність завданої злочинами майнової шкоди.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що сукупність наявних в кримінальному провадженню доказів не доводить факт вчинення ним злочину спільно з іншими фігурантами кримінального провадження, що свідчить про безпідставність обвинувачення. Також судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування щодо нього, оскільки жодної змови з іншими обвинуваченими не доведено, що не дає підстави для розгляду пред`явленого йому обвинувачення спільно з обвинуваченням пред`явленим іншим фігурантам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_13 просить ухвалу суду від 30.05.2023 скасувати й постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_19 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт або грошову заставу, а також для проходження військової служби ОСОБА_19 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що судом безпідставно не враховано стан здоров`я обвинуваченого, а також його бажання вступити до лав ЗСУ, про що ним було подано відповідне клопотання. Також вказує, що ні обвинуваченим, ні його захисником не отримувався примірник клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Окрім того, вважає, що ОСОБА_48 незаконно обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень та безпідставно утримується під вартою понад пів року. Вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_49 положення ст. 616 КПК України та скасувати обраний йому запобіжний захід для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвали суду від 30.05.2023 скасувати та постановити нову ухвали, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді особистої поруки, або інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що сторона обвинувачення не надала до клопотання про обрання запобіжного заходу відповідних доказів, які б підтвердили обґрунтованість його підозри, оскільки в розпорядженні суду першої інстанції для встановлення обґрунтованості підозри було клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу, копія ухвали про продовження запобіжного заходу, обвинувальний акт, реєстр матеріалів та розписки. Окрім того, сторона обвинувачення не

-7-

надала суду належних доказів, які б підтвердили те, що існують хоча б які не будь ризики визначені ст. 177 КПК України. Не враховано, що він утримується під вартою з 19.12.2022 - більше 5 місяців. За цей тривалий час він умови запобіжного заходу не порушував, його процесуальна поведінка відповідала вимогам закону, окрім того є раніше не судимим, в злочинах в яких його підозрюють/обвинувачують, вина у встановленому порядку не доведена та він не має на меті вчиняти, які не будь незаконні дії, має постійне місце проживання, має сім`ю, позитивно характеризується по місцю проживання. Судом безпідставно відхилено клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки такий вид запобіжного заходу, в змозі забезпечити належну його процесуальну поведінку. Поручителем виявив бажання виступити староста с. Тарнівці ОСОБА_50 , який заслуговує на довіру й підтвердженням цьому є його життєвий досвід, посада яку він на даний час займає, його активна діяльність в допомозі внутрішньо переміщеним особам, а також Збройним Силам України. Просить прийняти до уваги письмове зобов`язання про те, що ОСОБА_50 у разі застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки до нього, поручається за виконання покладених на нього обов`язків визначених ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечив апеляційні скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги: захисника обвинуваченого ОСОБА_19 - адвоката ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 й ОСОБА_42 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_8 , а також захисників обвинуваченого ОСОБА_24 адвокатів ОСОБА_17 й ОСОБА_18 , не підлягають до задоволення з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції з приводу наявності підстав для задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_44 , ОСОБА_43 , ОСОБА_26 , ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, в силу положень ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

-8-

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_46 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , обвинувачуються, у тому числі, у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, зокрема санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у свою чергу, ч. 1, 2 ст. 255 КК України встановлено можливість застосування основного покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 та від 5 до 12 років, відповідно. До того ж кримінальні правопорушення, передбачені статтями 307, 311 і 317 КК України, є злочинами у сфері обігу особливо небезпечних наркотичних засобів, що створює загрозу для здоров`я населення і такі мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі можуть ухилятися від явки до суду та не будуть виконувати процесуальні рішення, а також перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про те, що ризик переховування від суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування обвинувачених від суду.

Колегія суддів констатує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при

-9-

оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень можуть вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику обґрунтовано віднесено ті обставини, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_46 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , обвинувачуються в тому числі у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, в тому числі, до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Колегія суддів вважає, що небезпека переховування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , є переконливою. Судом першої інстанції також обґрунтовано враховано і ту обставину, що ОСОБА_6 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_46 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , тобто всі окрім ОСОБА_7 , зареєстровані поза межами Закарпатської області, що додатково свідчить про можливість перешкоджанню встановлені істини у даному кримінальному провадженні та ризику переховування їх від суду.

Таким чином, колегія суддів констатує, що продовжує залишатися реальним ризик того, що кожний з обвинувачених, перебуваючи на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Крім того, актуальним залишається ризик незаконного впливу на свідка, який конфіденційно співпрацює зі стороною обвинувачення, з метою зміни ним показань на їх користь, зокрема, будучи на волі обвинувачені зможуть здійснити підкуп чи застосувати насильство щодо нього. При цьому колегія суддів критично оцінює доводи сторони захисту, про неможливість впливу на вказаного свідка, через що останній допитаний в порядку ст. 225 КПК України, оскільки такі не спростовують того, що залучений до конфіденційного співробітництва свідок, який обвинуваченим добре знайомий, не зможе почувати себе у безпеці у випадку, якщо знатиме, що будь-хто з числа обвинувачених перебуватиме на волі.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 ризики переховування їх від суду, а також незаконного впливу на свідка, - на даний час не зменшилися й не відпали.

Оцінивши всі обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 .

-10-

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність з боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24.07.2003; «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.

Колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції правильно враховано те, що застосований щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 запобіжний захід з врахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, у зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального провадження (допит обвинувачених, свідків, експертів тощо, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, з чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

-11-

Разом з тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував і те, що останні обвинувачуються в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визначення обвинуваченим розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що факт неможливості визначення обвинуваченим розміру застави підтверджується вищенаведеними обставинами та ґрунтується на вимогах КПК України, зокрема, положеннях ст. 177, 178, ч. 5 ст. 183 КПК України.

У зв`язку з чим доводи захисника ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_52 про можливість застосування застави не можуть бути прийняті до уваги та спростовуються вищенаведеним.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів та підстав, які свідчать про те, що запобіжний захід обвинуваченим може бути змінений на більш м`який без шкоди для реалізації завдань кримінального провадження, а також про те, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків того, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 .

Колегія судів не перевіряє доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що сукупність наявних в кримінальному провадженню доказів не доводить факт вчинення ним злочину спільно з іншими фігурантами кримінального провадження, а також безпідставність обвинувачення, оскільки суд апеляційної інстанції не повинен дублювати повноваження суду першої інстанції і може перевірити вищевказані доводи тільки під час оскарження остаточного рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

-12-

Також колегія суддів відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про безпідставність висновків суду щодо не виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування відносно нього, та зауважує, що здійснення належної оцінки ролі обвинуваченого ОСОБА_8 у ймовірному вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, можливе в даному випадку за умови одночасного та спільного судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000334 від 29.06.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_41 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 309 КК України; ОСОБА_42 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_43 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_24 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Подані обвинуваченим ОСОБА_19 доповнення до апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_13 не приймаються до розгляду апеляційним судом з урахуванням положення ч. 3 ст. 403 КПК України, згідно якого змінити та/або доповнити апеляційну скаргу має право лише особа, яка її подала.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у виді особистої поруки, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

За приписами ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Основоположним під час вирішення питання щодо можливості застосування такого запобіжного заходу як особиста порука є встановлення особи поручителя.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, громадянин ОСОБА_50 проживає та зареєстрований у АДРЕСА_15 . З 03.12.2020 вказаний громадянин працює на посаді старости Тарновецького старостинського округу, за час проживання на території сільської ради бере активну

-13-

участь у громадському житті села, у відносинах з громадою скромний, доброзичливий, готовий надати допомогу, скарг до сільської ради на нього не поступало і ці обставини свідчать про його бездоганну репутацію.

Колегія суддів звертає увагу на те, що особиста порука як запобіжний захід ґрунтується на довірі до поручителя (поручителів) з боку суду, яка, своєю чергою, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя (поручителів), його авторитеті; у кожному конкретному випадку суд визначає достатню кількість поручителів для забезпечення дотримання цього запобіжного заходу, оскільки нормативні положення чинного КПК України не обмежують їх кількість; «особлива довіра» до особи може бути продиктована її соціальним статусом, характером/родом занять тощо. Відтак до осіб, які заслуговують на особливу довіру, можна зарахувати, зокрема, але не виключно, народних депутатів, депутатів місцевих рад, державних діячів, керівників органів центральної або місцевої влади, осіб, відзначених державними нагородами, громадян, які мають визначні спортивні відзнаки.

Вищенаведене в органічній сукупності із такими іманентними ознаками, як досягнення повноліття, здатність фактично нести передбачену законом відповідальність за невиконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та інше, загальна характеристика поручителя (поручителів) має включати в себе комплекс моральних і соціальних властивостей особистості, які дають змогу визнати його особою, яка заслуговує на довіру або особливу довіру, оскільки у разі застосування до підозрюваного, обвинуваченого цього запобіжного заходу найважливішою гарантією реального виконання покладених на нього обов`язків є особисті якості поручителя (поручителів). Для поручителя(-ів) надзвичайно важливо мати авторитет у підозрюваного, обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, активна участь ОСОБА_53 у громадському житті села, забезпечення внутрішньо переміщених осіб гуманітарною допомогою та відсутність скарг на вказаного громадянина самі по собі не є настільки суттєвими, щоб переконати стороннього та незацікавленого спостерігача в тому, що ОСОБА_50 має достатній вплив на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_50 та обвинувачений ОСОБА_7 не перебувають у родинних чи трудових відносинах. Більше того, як встановлено судом, ОСОБА_50 зареєстрований та проживає на території Ужгородського району, тоді як обвинувачений мешкає в м. Ужгороді.

Факт знайомства вказаних осіб попередніх висновків суду не спростовує. Наведена обставина також не свідчить про достеменну обізнаність ОСОБА_53 із умовами та способом життя обвинуваченого, що, вочевидь, об`єктивно впливає на можливість виконання ним функцій поручителя.

Таким чином доводи обвинуваченого про готовність ОСОБА_53 поручитися за виконання ним процесуальних обов`язків, які будуть покладені на нього судом, не підлягають до задоволення, оскільки запобіжний захід у виді особистої поруки в межах вказаного кримінального провадження, не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду, а також з огляду на тяжкість, обставини кримінального правопорушення та його особливий характер, пов`язаний із значним суспільним інтересом у цьому кримінальному провадженні, тому в даному випадку, здійснення та реалізація прав та обов`язків поручителем в силу наведених вище обставин не може бути належним чином реалізована в порядку ст. 180 КПК України.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_13 в апеляційній скарзі на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_19 , зокрема те, що останній має значні проблеми зі

-14-

здоров`ям, - апеляційний суд вважає такими, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження ОСОБА_19 строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто особам, котрі утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Колегія суддів констатує, що в обвинуваченого та його захисника є право подавати клопотання про проведення відповідних судово-медичних експертиз і, за наявності відповідних висновків, ставити питання про зміну запобіжного заходу.

Згідно ст. 92 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 243 КПК України, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 244 КПК України, у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.

У частині 3 статті 332 КПК України визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Разом з тим, стороною захисту не надано відомостей про те, що обвинувачений чи його захисник, маючи у розпорядженні судово-медичну документацію, самостійно звертались до експертної установи для проведення судово-медичної експертизи з метою встановлення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_19 , як того передбачає ст. 243 КПК України.

Також матеріали контрольного провадження не містять відомостей про факт звернення обвинуваченого ОСОБА_19 чи його захисника до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової-медичної експертизи.

-15-

Між тим, посилання захисника-адвоката ОСОБА_13 про неможливість ініціювання питання про призначення судово-медичної експертизи в суді першої інстанції у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, не є тими обставинами, які перешкоджали стороні захисту звернутись з відповідним клопотанням до суду першої інстанції, оскільки перебування судді-доповідача у відпустці носить тимчасовий характер.

Окрім того, з урахуванням специфіки даного контрольного провадження, зумовленої стислими строками, відведеними для розгляду апеляційних скарг, зокрема, на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати такі клопотання сторін кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_13 про проведення судово-медичної експертизи слід відмовити.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційних скарг захисників-адвокатів: ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 ; ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_18 , ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 ; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні й стороною обвинувачення не наведено будь-яких обставин і не надано доказів у підтвердження таких ризиків.

Окрім того, посилання захисника ОСОБА_12 , а так само захисника ОСОБА_11 про те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_23 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 мають постійне місце проживання, співпрацюють зі слідством, не мають майна, яке б свідчило про заробітки з продажу психотропних речовин, не мають жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновок суду про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою і не дають підстав для зміни їм запобіжного заходу на більш м`який.

Аналогічним чином, колегією суддів відхиляються доводи захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_24 не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також обвинуваченого ОСОБА_52 про міцність соціальних зв`язків, утриманців неповнолітнього віку, оскільки такі не впливають на висновок суду про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційних скарг захисників-адвокатів: ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 ; ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_18 , ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 ; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про те, стороною обвинувачення не доведено неможливості застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення його належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг у цій частині, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, а також незаконно впливати на свідка, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні

-16-

правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й апеляційні скарги сторони захисту в частині доводів про особу обвинувачених .

Також колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, в ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає утриманню їх під вартою.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом першої інстанції та апеляційним судом обставини, наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують наявність ступеня ймовірності того, що обвинувачені можуть вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду та створять загрозу суспільству та, як наслідок, не спростовують висновки місцевого суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів контрольного провадження, дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, судове провадження щодо обвинувачених триває, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_51 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж 60 днів.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційні скарги: захисників-адвокатів: ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 ; ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ; ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_18 , ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_24 ; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення,

-17-

а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2023, щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_42 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_19 ,- без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді