Справа № 589/2656/20
Провадження № 1-кп/589/118/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.02.2004 Шосткинським міським судом Сумської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 грн;

- 13.05.2004 Шосткинським міським судом Сумської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік і 6 місяців;

- 25.05.2006 Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 22.03.2011 Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців;

- 08.01.2013 Середино-Будським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 НМДГ;

- 06.05.2014 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, 75 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком на 1 рік;

- 18.05.2015 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 07.03.2019 по відбуттю строку покарання;

- 31.05.2021 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 357, ст. 198, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 05.08.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2020 близько 15:30 години ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні торгівельного павільйону «Школярик», належного ФОП ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, намагався непомітно для оточуючих викрасти товар, однак, був помічений ОСОБА_6 і попереджений про це вголос.

Не зважаючи на це, ОСОБА_5 , розуміючи, що з цього моменту він діє відкрито для ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів м`ячем футбольним марки «Меіk», вартістю 158 грн, який належить ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденими майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Заперечував факт вчинення ним саме грабежу, зазначаючи, що його дії ніхто не бачив. Пояснив, що того дня він зустрів знайомого - ОСОБА_7 та вони разом зайшли до дитячого магазину. Обвинувачений зазначав, що, перебуваючи в магазині, він роздивлявся товари, а коли ОСОБА_8 розраховувався за товар, він взяв м`яч та вийшов з ним з магазину, при цьому власник магазину нічого не кричав йому і не гнався за ним. Зазначає, що біля магазину було людно, але його ніхто не зупиняв, не наздоганяв, не просив зупинитись. Покинувши приміщення магазину, він зайшов за будинок та став чекати ОСОБА_9 , однак, той довго не повертався, а тому він пішов додому. Пояснив, що тоді він перебував у стані наркотичного сп`яніння, проте все добре та послідовно пам`ятає. Додатково зауважив, що поблизу цього магазину встановлено три камери відеоспостереження, проте записи з них до матеріалів кримінального провадження не долучені. Не заперечує, що викрав м`яч, але наполягає на кваліфікації його дій як крадіжки, у вчиненні якої розкаюється. Також зазначив, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, матір яких померла, і за якими доглядає його мати похилого віку. Тому просить суворо не карати, щоб мати можливість дбати про дітей.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що декілька років тому, влітку, він працював у своєму магазині «Школярик», що розташований на центральному базарі міста. В той день в магазині покупців не було, коли зайшли двоє чоловіків та почали ходити по магазину, роздивлялись, торкались товару, поводили себе підозріло, тому він пильно за ними спостерігав. Потім один з чоловіків став спілкуватись з ним, а обвинувачений в цей час схопив футбольний м`яч та почав втікати. Потерпілий зазначає, що він кричав йому «Стій! Віддай!», вискочив слідом, однак, той не реагував на його крики і втік. Потерпілий не побіг за ним, бо побоявся залишати магазин, в якому був товариш обвинуваченого. Потім потерпілий викликав поліцію.

Також в судовому засіданні були досліджені письмові докази:

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.07.2020, ОСОБА_6 заявив, що 07.07.2020 близько 15:30 год. невстановлена особа, знаходячись у торговому павільйоні, який розташований в районі будинку АДРЕСА_3 , відкрито заволоділа майном, яке йому належить, чим спричинила матеріальну шкоду на суму 195 грн.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2020, за участі потерпілого ОСОБА_6 , останній серед наданих фотознімків вказав на чоловіка, зображеного на фото № 2, як на такого, що відкрито викрав у нього м`яч.

Фото № 2 є зображенням ОСОБА_5 .

Відповідно до заяви ОСОБА_10 від 10.07.2020, остання добровільно видала працівникам поліції м`яч червоного кольору з написом «Meik», який приніс до неї додому її співмешканець ОСОБА_5 .

Як вбачається з протоколу огляду предметів від 08.07.2020, об`єктом огляду є м`яч футбольний червоного кольору з чорними смугами, глянцеве покриття, з написом «Meik». М`яч без пошкоджень.

Згідно висновку експерта № 19/119/11/1/1702е від 15.07.2020, ринкова вартість майна (м`яча футбольного торговельної марки «Meik»), викраденого у ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення, станом на 07.07.2020, могла становити 158 грн.

Крім того, судом досліджено показання свідка ОСОБА_7 , які він надавав під час досудового розслідування.

Так, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 07.07.2020 останній повідомив, що 07.07.2020 в денний час, біля магазину «Школярик», він зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , з яким раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі. Вони привітались та разом зайшли до магазину. Свідок зазначив, що він став обирати собі товар, а ОСОБА_5 в цей час був у нього за спиною та теж щось розглядав. Коли свідок став розраховуватись за товар, то продавець став кричати «Стій! Стій!», як зрозумів свідок, це було адресовано ОСОБА_5 , озирнувшись свідок побачив, що його в магазині вже не було. Продавець одразу викликав працівників поліції.

Суд вважає, що у даній справі ці докази є допустимими, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з диспозиції вказаної статті вбачається, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а тому його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає можливим врахувати дані протоколу його допиту, оскільки зазначені докази узгоджуються з доказами, які судом досліджувались безпосередньо та з дотриманням норм процесуального закону.

Порушень процесуального порядку при збиранні органом досудового розслідування доказів та їх відкритті стороні захисту судом не виявлено, а тому відсутні підстави для визнання доказів недопустимими.

Така правова позиція висловлена і колегією суддів Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2020 року в справі № 766/19891/17.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Так, покази потерпілого, який бачив, як обвинувачений викрадав м`яч, кричав йому «Стій!», узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , що спростовує твердження обвинуваченого, що ніхто йому нічого не кричав.

Пояснення ОСОБА_5 , що в той час було людно, і, якби потерпілий кричав та гнався за ним, перехожі його б зупинили, суд оцінює критично, оскільки 07.07.2020 року це був не базарний день (вихідні), а робочий день (вівторок), в робочі ж дні і в робочий час місцевий базар фактично безлюдний.

Крім того, обвинувачений не заперечує, що перебував під дією наркотичних засобів, тому його твердження, що він адекватно сприймав навколишню ситуацію, суд не приймає до уваги.

Зважаючи на вказане, покази обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних тяжких кримінальних правопорушень, не перебуває на обліку у психіатра, у лікаря-нарколога перебуває на обліку з діагнозом «Синдром залежності від кількох наркотичних речовин». Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, який втратив зір на ліве око (повна ускладнена катаракта), хворіє на хронічні гепатит та холецестит.

Обставин, які згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання та які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який на шлях виправлення не став, а знову вчинив умисний тяжкий злочин, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, вартість викраденого майна, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченому має бути призначене покарання у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, з остаточним призначенням покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Зазначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2022, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

В строк відбування покарання за цим вироком зарахувати частково відбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2022.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 07.07.2020 по 02.09.2020 включно за правилами ст. 72 КК України з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 22.08.2023.

Речові докази:

- м`яч футбольний червоного кольору з чорними смугами, глянцеве покриття, з написом «Meik», що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в у розмірі 490 грн 35 к.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1