ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2023 Справа №607/12533/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000953, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт.Гусятин Тернопільської області, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудженої,

про обвинувачення за ч.2 ст.345 КК України,-

встановив:

На підставі ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон) поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч. 10 ст. 62 Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Інспектор Управління патрульної поліції в Тернопільській області департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_6 разом із інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , згідно графіку 08 липня 2022 року близько 20:00 год. заступили на чергування у складі екіпажу «Юпітер-104» у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю. Надалі, 09 липня 2022 року в 02 год. 06 хв. під час несення служби, на службовий планшет екіпажу «Юпітер-104» надійшло сповіщення про надходження на лінію «102» повідомлення від ОСОБА_4 , 1995 р.н., про те, що відома заявниці особа нанесла їй тілесні ушкодження. Отримавши вказане повідомлення, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 виїхали до зазначеного у повідомленні місця події - до майдану Привокзальний в м. Тернополі, де на той час перебувала ОСОБА_4 . Перебуваючи за адресою виклику, 09 липня 2022 року близько 02:09 год. ОСОБА_4 поводила себе неадекватно, нецензурно висловлювалась в сторону ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на їх вимогу припинити протиправні дії не реагувала та поводилася щодо працівників поліції агресивно. В подальшому, 09 липня 2022 року, близько 02:15 год., у зв`язку з наведеним, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийнято рішення про застосування до ОСОБА_4 спецзасобів, а саме кайданків, згідно ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» та доставлення до Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області. Надалі, 09 липня 2022 року, близько 02:25 год. у ОСОБА_4 , під час перебування в дворі поруч приміщення Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, що на бульв. Т. Шевченка, буд. 10 в м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на завдання фізичного болю та тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_6 , яка в той момент виконувала свої службові обов`язки та здійснювала супровід ОСОБА_4 до зазначеного приміщення підрозділу Національної поліції. Реалізуючи свій умисел, направлений на завдання фізичного болю та тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_4 09 липня 2022 року близько 02:25 год., перебуваючи у дворі поруч приміщення Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, що на бульв. Т. Шевченка, буд. 10 в м. Тернополі, під час вчинення активної фізичної протидії виконанню службових обов`язків поліцейськими, що здійснили її адміністративне затримання, умисно здійснила укус долоні правої руки поліцейської ОСОБА_6 , в результаті чого завдала останній фізичного болю та спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синця із саднами на його тлі першого пальця правої кисті, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. В результаті злочинної діяльності ОСОБА_4 , останньою порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейського Управління патрульної поліції в Тернопільській області департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 під час виконання останньою покладених на неї службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення від 03 серпня 2023 року. Згідно з угодою обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щиро розкаялась у вчиненому та вибачилась перед потерпілою. Сторони погодили призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.345 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала пояснення: вона цілком розуміє її права передбачені п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України; Угоду укладено добровільно, вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді; Вона щиро розкаюється у скоєному і розуміє наслідки умисного невиконання угоди про примирення; Просить затвердити угоду.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду пояснення: вона цілком розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України; Укладення угоди було добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; Будь-яких претензій до обвинуваченої не має; Просить затвердити угоду.

Прокурор ОСОБА_3 щодо змісту і суті угоди заперечень не заявив.

Отже, угода про примирення від 03 серпня 2023 року укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.471 КПК України, сторони добровільно уклали угоду про примирення.

Суд вважає, що визнання обвинуваченою ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є належним і допустимим доказом, тому її необхідно визнати винуватою у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного суспільно небезпечного діяння, особу винної, молодий вік і те, що вона раніше не суджена, а також, обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини та захворювання лімфатичної системи, у зв`язку з чим вона потребує посиленого лікування. Обставин, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень нею та іншими особами, враховуючи особу винної, а також, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що їй доцільно призначити покарання за ч.2 ст.345 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.345 КК України, у виді штрафу, в розмірі узгодженому в угоді про примирення від 03 серпня 2023 року.

За наведених обставин угоду про примирення від 03 серпня 2023 року укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 необхідно затвердити.

Керуючись статями 8, 59, 62, 63, 68, 129 Конституції України, статями 318 380, 468 - 476 КПК України, статями 50, 65 - 72, 345 КК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення від 03 серпня 2023 року укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначити їй покарання, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.345 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Головуючий суддяОСОБА_1