Справа № 298/1035/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/689/22 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.11.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовий строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: фрагменти відеозаписів від 08.01.2022 з камер відеоспостереження за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , які скопійовано на DVD диски - ухвалено зберігати при матеріалах справи; золоту каблучку, яка була вилучена під час обшуку 10.02.2022 та належить ОСОБА_9 - повернуто власнику.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп. за проведення експертизи.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення за таких обставин.

08.01.2022 близько 16 год 30 хв ОСОБА_8 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , перебуваючи на АДРЕСА_4 , попередньо домовились між собою проникнути до даного будинку та вчинити крадіжку, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, таємно, умисно, через незачинені на замок задні ворота, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зайшли на територію дворогосподарства за вказаною вище адресою, в якому проживає ОСОБА_11 , підійшли до задніх дверей будинку, де ОСОБА_8 , приклавши фізичне зусилля, шляхом пошкодження врізного замка, відкрив задні вхідні двері до будинку, які були зачинені та

-2-

разом з ОСОБА_10 проникли всередину будинку, в якому в подальшому знайшли та викрали золоті вироби й грошові кошти, а саме: два золоті ланцюжки, 10 золотих каблучок різної форми, 4 золоті кулони, 25 євро, що згідно з курсом НБУ еквівалентно 775 грн, 205 доларів США, що згідно з курсом НБУ еквівалентно 5627,25 грн та 5650 грн. Загальна сума викрадених коштів становить 12052,25 грн. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном, вийшли з вказаного будинку та з викраденими речами повернулися додому в м. Ужгород, де розділили між собою викрадені гроші та золоті вироби. Відповідно до висновку експерта вартість викраденої ОСОБА_8 та ОСОБА_10 каблучки із золота 585 проби вагою 5 г з урахуванням ознак зносу, станом на 08.01.2022 становить 7970, 62 грн. Внаслідок злочинних дій потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду на суму 20022,87 грн.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, просить вирок змінити, шляхом виключення з його мотивувальної частини - формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, посилання на прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_10 , як особи, яка за попередньою змовою разом з ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, замінивши його на особу, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження. В решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку безпідставно послався на прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_10 , оскільки на час ухвалення вироку щодо ОСОБА_8 , матеріали щодо ОСОБА_10 виділені в окреме провадження. Таким чином, суд першої інстанції фактично визнав його винними у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, судовий розгляд проводиться у відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілого, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що вказані учасники належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, що від них не надходили заяви про відкладення розгляду та останні не повідомили причини своєї неявки.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, вид і розмір призначеного йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності

-3-

в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За вимогами ч. 1 ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в мотивувальній частині вироку вказав, що зазначене кримінальне правопорушення останній вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_10 , проте, як слідує з реєстру матеріалів досудового розслідування, матеріали кримінального провадження щодо останнього було виділено в окреме провадження.

Такий висновок у вироку щодо ОСОБА_8 про його співучасть у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення з ОСОБА_10 є констатацією його винуватості у цьому кримінальному правопорушенні.

Вказана преюдиція щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, не лише входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 7 цього Кодексу загальним засадам кримінального провадження, зокрема верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Натомість міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Колегія суддів уважає, що ухвалюючи даний вирок суд першої інстанції, встановивши, що в обвинувальному акті викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, не повинен був вказувати дані цієї особи та зазначати їх в мотивувальній частині вироку, оскільки це дає можливість ідентифікувати вказану особу.

-4-

Тому колегія суддів вважає за необхідне, в даному випадку виключити з мотивувальної частини вироку при викладенні формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України, визнаного судом доведеним, посилання на прізвище та ініціали ОСОБА_10 , зазначивши про вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 4. ч. 1 ст. 408 та п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України змінити вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки така зміна не погіршує його становища, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.11.2022 щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на прізвище, ім`я по батькові ОСОБА_10 , який за попередньою змовою з ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, і вважати, що злочинні діяння ОСОБА_8 вчинив за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження.

В решті вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.11.2022 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді