У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.04.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

-продовжено строк тримання під вартою до 17.05.2023р. включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки він пропущений з поважних причин.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання старшого слідчого Управління СБ України в Херсонській області та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування до 17.05.2023р. включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України є формально обґрунтованою.

Стверджує, що прокурором не було виконано вимоги ст. 178 КПК України.

Наполягає на тому, що заявлені в клопотанні прокурора ризики, передбачені ст. 177 КПК України наразі відсутні.

Вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також захисник зазначає, що слідчий суддя необґрунтовано прийшов до висновку про недостатність більш м`якого запобіжного заходу для досягнення мети запобіжного заходу, посилаючись на позитивну поведінку підозрюваного починаючи з дати повідомлення йому про підозру.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ Управління СБ України в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 20.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Херсон, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31.05.2022р., діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, добровільно прийняв пропозицію представників окупаційної влади та у подальшому зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

У подальшому ОСОБА_6 31.05.2022р. "приказом УСИН по Херсонской области №13 от 31.05.2022г." був призначений та добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме - т.зв. "начальника столовой отдела комунально-бытового, интендантского и хозяйственного обеспечения ИК "Северная исправительная колония №90 Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области", отримавши звання "старший прапорщик внутренней службы", розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 234, у захоплених приміщеннях ДУ "Північна виправна колонія (№90)".

З моменту свого призначення, на цій посаді ОСОБА_6 , переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконуючи свої службові обов`язки, забезпечив функціонування "столовой отдела комунально-бытового интендантского и хозяйственного обеспечения ИК "Северная исправительная колония №90 Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области".

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023р. відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на мінімальну обґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04.04.2023р. скасовано вищевказану ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва та у зв`язку із встановленням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, постановлено нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.04.2023р.

Слідчим подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні та не зменшились і на цей час. Зазначив також, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати вимоги ст. 290-291 КПК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу та вважав за не обхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

СВ Управління СБ України в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000537 від 20.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

17.02.2023р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023р. відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04.04.2023р. скасовано вищевказану ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва та у зв`язку із встановленням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, постановлено нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.04.2023р.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 183, 197, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке згідно ч.5 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, окрім того, перебування підозрюваного на території інтенсивних бойових дій може сприяти тому, що підозрюваний зможе на власний розсуд покинути територію місця проживання та опинитися на території, яка є окупованою.

Також, слідчий суддя вірно зазначив, що є наявним ризик незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки у даному кримінальному провадженні є колегами підозрюваного, з якими він працював в ДУ "Північна виправна колонія (№90)".

За такого, не є слушними доводи захисника щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час неможливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, так як потрібно ще закінчити проведення усіх слідчих дій, направлених на встановлення свідків та подальшого їх допиту, виконати вимоги клопотань сторони захисту, отримати тимчасовий доступ до операторів мобільного зв`язку, виконати вимоги 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та направити його до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 а також наведені вище обставини, подальше тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

Крім того, відповідно до положень ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КП України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частин першої цієї статті (тримання під вартою).

Щодо посилань захисника на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, то слід зазначити наступне.

Нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих до клопотання матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя слушно вважав доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.04.2023 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: