Справа № 355/114/23
Провадження № 1-кп/355/81/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002253 від 26.10.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не працюючий, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ :

25 січня 2023 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002253 від 26.10.2023 року, за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

21 березня 2023 року продовжено строк тримання під вартою до 19 травня 2023 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів у зв`язку з тим, що ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час продовжують існувати та не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечують проти клопотання прокурора та просять відмовити у його задоволенні.

Захисник ОСОБА_5 подала клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час або особисте зобов`язання, обгрунтовуючи його тим, що на утриманні обвинуваченого перебуває мати пенсійного віку, яка мешкає у м. Харкові, де також зареєстрований ОСОБА_4 , і яка потребує догляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 проходив службу в рядах Армії України, після чого постійно працював, лише з початку війни в травні 2022 року звільнився з офіційної роботи та продовжував працювати неофіційно, на утриманні має двох дітей, що вказує на наявність стійких соціальних зв`язків.

Вважає, що ризики, вказані прокурором, нічим не обгрунтовані.

Обвинувачений підтримав клопотання і просить задовольнити.

Прокурор заперечує проти клопотання про заміну запобіжного заходу.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає необхідним задовільнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , а у задоволенні клопотання захисника про заміну ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання - відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Суд вважає доведеним прокурором наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час є реальними та дійсними, та неможливість обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується в злочині, строк покарання за який передбачено від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, через що останній може переховуватись від суду.

Як вбачається з клопотання про зміну запобіжного заходу мати обвинуваченого постійно мешкає в м. Харкові окремо від нього, суду не надані відомості, що вона потребує постійного догляду, лише з копії паспорту ОСОБА_6 вбачається, що вона є пенсіонером за віком.

На даний час у обвинуваченого немає постійного джерела заробітку, відсутнє житло в смт. Баришівка, тобто у даному населеному пункті у ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, через що існує ризик можливості безперешкодно покинути місце проживання і переховуватись від суду.

Враховуючи той факт, що свідки ще не були опитані судом, досліджені не усі письмові докази, існує можливість впливу на них з метою зміни показів в суді, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і суд позбавлений можливості на даний час визначити, чи є вони працівниками правоохоронних органів, чи ні.

Разом з тим суд вважає, що прокурором не доведений ризик можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки протягом тривалого часу обвинувачений офіційно працював за обраною спеціальністю, і доказів наявності іншого заробітку злочинним шляхом прокурором не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання на даний час не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Неможливе і застосування до обвинуваченого і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до судді із вказаним клопотанням не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно обвинуваченого саме такого запобіжного заходу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанаєв проти України» обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 19.05.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Відмовляючи адвокату у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт у нічний час суд виходить з того, що ризик переховування від суду є дійсним і реальним, оскільки в судовому засіданні обвинувачений підтвердив свій намір проживати у с.Баришівка, а не у будинку своєї матері в м. Харкові, працювати в с. Баришівка, проте жодним чином не підтвердив наявність будь -якого житлового приміщення, де б він мав мешкати, та де б за ним був встановлений нагляд у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та не надав доказів можливості працевлаштування для задоволення власних потреб, що свідчило б про наявність стійких соціальних зв`язків у місті перебування.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184,193,194, 196, 197, 205 суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін 60 днів до 14 липня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в частині оскарження продовження тримання під вартою протягом 7 днів до Київського апеляційного суду.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1