Провадження № 1-кп/204/469/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000370 від 06.10.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новотроїцьке Красноармійського району Донецької області, українця, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, оператора 3 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимий, неодружений, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.08.2022, тобто в умовах воєнного стану, у тиловому пункті управління військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 під час шикування особового складу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 , який є начальником за посадою та військовим званням відносно оператора 3 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , доведено для виконання бойове розпорядження командира НОМЕР_2 обмп майора ОСОБА_6 від 10.08.2022 за сигналом здійснити марш з району зосередження в район очікування, розосередити та ретельно замаскувати озброєння та військову техніку.

Однак військовослужбовець ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним на військову службу під час мобілізації на оператора 3 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 13.08.2022, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи на шикуванні особового складу підрозділу вказаної військової частини у АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати наказ начальника командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , який йому було доведено командиром роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_5 , а саме за сигналом здійснити марш з району зосередження в район очікування, розосередити та ретельно замаскувати озброєння та військову техніку, чим вчинив непокору відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, у скоєному щиро покаявся та показав про вчинення ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

За згодою учасників судового провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Учасникам справи роз`яснено, що вони в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати в апеляційному порядку обставини, які ні ким не оспорювались під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним.

Таким чином суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання,суд визнає щире каяття обвинуваченого та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин військової агресії Російської Федерації проти України. .

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпечність та ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, його відношення до скоєного, бажання продовжити виконувати свій військовий обов`язок по захисту держави, а також ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем проживання.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосування положень ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності покарання, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання, ніж передбачено законом. А саме призначити обвинуваченому покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати, звільнивши його з під варти негайно.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

У строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання з 21 вересня 2022 року, виходячи із співвідношення, що один день позбавлення волі відповідає трьом дня службового обмеження для військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1