Справа № 167/220/23
Номер провадження 1-кп/167/35/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 07.01.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Рожище Рожищенського району Волинської області, з середньою освітою, працюючою комплектувальником проводів в ТОВ « КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ УКРАЇНА ЛУ», розлученої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу ( далі КК) України,

в с т а н о в и в:

М.О. Григола 07 січня 2023 року близько 13 год 50 хв, керуючи автомобілем марки «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись між селами Ужова та Залісці Луцького району Волинської області у напрямку до села Залісці, всупереч вимогам пунктів 2.3 (б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, маючи намір змінити напрямок руху та виконати маневр обгону транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, була неуважна, не вибрала безпечну швидкість транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахувала дорожню обстановку і не переконалась у безпечності зміни напрямку руху, в ході виконання маневру обгону втратила керування автомобілем, внаслідок чого автомобіль розвернуло ліворуч у напрямку лівого узбіччя, виїхала за межі проїзної частини, де допустила зіткнення із придорожнім деревом правою боковою частиною автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки « Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , а саме:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку; закритої травми ОГК: забою обох легень, лівобічного пневмотораксу, дихальної недостатності 0-1 ступеня, закритої травми ОЧП з розривом селезінки, заочеревинною гематомою, травмою лівої нирки, кровотечею в черевну порожнину; перелому лівої ключиці в середній третині зі зміщенням; травматичного шоку, з приводу чого були проведені оперативні втручання видалення травмованої селезінки, відкрита репозиція та металоостеосинтез перелому лівої ключиці, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді розтрощення черепу справа; множинних зламів ребер справа з пошкодженням пристінкової плеври та правої легені, забою обох легень, крововиливу у середостіння, гемотораксу справа; саден задньої поверхні правої кисті, садна та синця правого стегна, комплекс яких відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілої, тобто перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 пунктів 2.3 ( б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

- пункту 2.3 ( б), згідно якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункту 10.1, відповідно до якого, перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- пункту 12.1, згідно якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та одному потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, визнала повністю, суду пояснила, що вона дійсно за вказаних обставин, місця та часу, вчинила дане кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаялася. Просила суворо її не карати, зокрема не позбавляти її волі. Додатково суду пояснила, що вона проживає одна з донькою ОСОБА_7 , яка є потерпілою і яка є неповнолітньою. Потерпіла ОСОБА_10 , яка загинула, є її мамою і яка їй, до своєї смерті, в усьому допомогала, у тому числі у догляді та матеріальному утриманні ОСОБА_7 . Обвинувачена ОСОБА_4 усвідомлює трагічність ситуації, в якій загинула мама та була травмована донька. Якщо її позбавлять волі, то донька залишиться фактично сама, оскільки потерпілий ОСОБА_6 , її тато, на даний час проживає окремо, доглядаючи 90-річну тітку, є пенсіонером, хворіє. Інших доходів, крім її заробітної плати та аліментів від колишнього чоловіка, немає.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_10 , була його дружиною та мамою обвинуваченої. Під час ДТП він їхав разом із донькою, на передньому сидінні, а дружина та онука були в машині позаду. Підтверджує, що ДТП сталося за вказаних в обвинувальному акті обставин, місця та часу. Обвинувачена відразу почала надавати допомогу потерпілим. Претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченої не має. Не наполягає на суворій мірі покарання, пов`язаній з позбавленням волі, а щодо додаткової міри покарання, пов`язаної із позбавленням права керування транспортними засобами, поклався на розсуд суду. Додатково суду пояснив, що обвинувачена є його донькою, яка проживає разом з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_7 , його онукою, і належним чином займається її вихованням та матеріальним утриманням. Якщо обвинувачену позбавлять волі, то його онука потерпіла ОСОБА_7 фактично залишиться без батьківської опіки та піклування і без належного виховання та матеріального утримання.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 та законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні просили не позбавляти волі обвинувачену ОСОБА_4 . Законний представник неповнолітньої потерпілої претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченої не має і додатково суду пояснив, що він не має можливості взяти на проживання до себе свою доньку ОСОБА_11 , оскільки проти цього заперечує його дружина, у шлюбі з якою в них народився син.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, беручи до уваги, що обвинувачена та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції, роз`яснивши положення статті 349 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК України) про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора та обвинуваченої, потерпілого та законного представника неповнолітньої потерпілої, представника Служби у справах дітей, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому чатсиною 3 статті 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оскільки обвинувачена визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених нею діянь, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченої, суд вважає, доведеним факт вчинення ОСОБА_4 злочину за частиною 2 статті 286 КК України, оскільки вона вчинила дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої та одній потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги статті 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог статті 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування матеріальних збитків, надання допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до вимог статті 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

В досудовій доповіді Рожищенського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 27 березня 2023 року орган пробації зазначає, про можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства ( ас 44-47).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі N 1-33/2004 (N 15-рп/2004, окремим виявом справедливості є питання відповідності

покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає,

що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе

застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід,

неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом

склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й

те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із

тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність

покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової

держави, із суті конституційних прав та свобод людини і

громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути

обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Загальні засади призначення покарання

не містять винятків щодо неврахування ступеня тяжкості стосовно

класифікації злочинів до злочинів невеликої тяжкості і поширюються

на всі злочини незалежно від ступеня їх тяжкості.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний

Суд України висловив у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003

( v003p710-03 ) у справі про розгляд судом окремих постанов

слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким

лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і

забезпечує ефективне поновлення в правах".

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної

відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати

обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують

покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого

злочину. Цей конституційний принцип не лише закріплено в

положеннях Загальної частини Кодексу ( 2341-14 ), його покладено в

основу нормативного встановлення кримінальної відповідальності в

законодавстві України.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан її здоров`я, яка не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, офіційно працевлаштована та єдиним її доходом є заробітна плата і аліменти на утримання дитини, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вперше притягується до кримінальної відповідальності ( ас 62-67), вчинила злочин з необережності, потерпілими є її мама та неповнолітня донька, що є особливим моральним тягарем і усвідомленням своєї вини у смерті мами та ушкоджені здоров`я доньки, вину визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому; думку потерпілого та законного представника неповнолітньої потерпілої, представника Служби у справах дітей, які не наполягали на суворому покаранні, пов`язаному з позбавленням волі. Крім того, обвинувачена має на утриманні неповнолітню дитину потерпілу ОСОБА_11 , яка потребує материнської уваги та турботи, після операційного супроводу, що потребує значних матеріальних витрат, а тому суд призначає покарання в межах санкції частини 2 статті 286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України та покладенням у відповідності до статті 76 КК України певних обов`язків.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху зі сторони обвинуваченої, що спричинило смерть людини, також, встановлення судом тієї обставини, що керування транспортним засобом не є джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченої, тому суд доходить до висновку про призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.

Суд вважає, що дане покарання відповідає принципу справедливості та індивідуалізації юридичної відповідальності, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення, як нею нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

При цьому, підстав для призначення ОСОБА_4 покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 2 статті 286 КК, із застосуванням положень статті 69 КК, під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено, також ураховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, який спричинив смерть одного потерпілого і було заподіяно тяжке тілесне ушкодження неповнолітній потерпілій.

На переконання суду, призначене покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Судові витрати, згідно статті 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.01.2023 року скасувати.

Керуючись статтями 100, 122, 124, 174, 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 ( три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї, згідно статті 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової інженерно-транспортної експертиз № СЕ-19/103-23/308-ІТ від 20.02.2023 року, в сумі 3 020 ( три тисячі двадцять) гривень 48 ( сорок вісім) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.01.2023 року на автомобіль марки « Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , один змив з важеля коробки передач, один змив з поверхні стоянкового гальма, один змив з ручки передніх пасажирських дверей, один змив з ручки водійських дверей, контрольний змив, чохол з керма транспортного засобу - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки « Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, що знаходиться за адресою: село Сокиричі Луцького району Волинської області, вулиця Солдатська, 1 - повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику;

- один змив з важеля коробки передач, один змив з поверхні стоянкового гальма, один змив з ручки передніх пасажирських дверей, один змив з ручки водійських дверей, контрольний змив, які зберігаються в камері речових доказів ГУНП у Волинській області, що за адресою: місто Луцьк Волинської області, вулиця Винниченка, 11 знищити;

-чохол з керма транспортного засобу - автомобіля марки « Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається в камері речових доказів ГУНП у Волинській області, що за адресою: місто Луцьк Волинської області, вулиця Винниченка, 11 - повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1