УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2023 року справа № 542/285/21

провадження № 1-кс/542/195/23

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою представника заявника - адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області,

в с т а н о в и в:

В провадження слідчого судді надійшла скарга представника заявника - адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Скарга мотивована тим, що 22.07.2020 близько 21:00 год ОСОБА_3 приїхав на мотоциклі марки «Honda» до АЗС «БВС» в Нових Санжарах. З невідомих причин працівники поліції здійснили огляд мотоцикла та вилучили його, після чого визнали речовим доказом. ОСОБА_3 не був присутнім під час проведення слідчої дії, мотоцикл має статус тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню власнику.

В своїй заяві просив викликати та допитати в судовому засіданні свідків, повернути тимчасово вилучений мотоцикл марки «Honda» ОСОБА_3 , як особі, яка користувалася ним та є її фактичним власником, проводити судовий розгляд з участю представника заявника.

Слідча суддя, вивчивши зміст скарги та додані до неї документи приходить до наступних висновків.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Приписами статті 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку. Копія судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення судового рішення його копія надсилається таким особам не пізніше наступного робочого дня. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 6 ст. 173 КПК України визначено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

У скарзі зазначено, що 22.07.2020 працівниками поліції під час огляду було вилучено мотоцикл марки «Honda», що належить ОСОБА_3 . Вищезазначений мотоцикл було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на день подання скарги має статус тимчасово вилученого майна.

Поряд з цим, початок перебігу десятиденного строку на оскарження бездіяльності, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, слід відраховувати залежно від обставин справи, або після спливу строку, визначеного у ч. 5 ст. 171 КПК України, або після спливу строку, визначеного у ч. 6 ст. 173 КПК України.

Водночас, скарга на бездіяльність працівників поліції, яка надійшла до суду 31.07.2023, у будь-якому із зазначених випадків подана з пропуском встановленого законом 10-денного строку звернення із відповідною скаргою.

Разом з тим, автор скарги взагалі не вказує з якими саме обставинами він пов`язує початок перебігу строку на оскарження бездіяльності.

При цьому, зі змісту скарги також вбачається, що представник заявника не ставить питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності, що позбавляє суд самостійно вирішувати питання щодо його поновлення.

Так, згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 09.11.2012, № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» у випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

За таких обставин слідча суддя, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України приходить до висновку про повернення скарги, як такої, що подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України та з огляду на відсутність заяви про його поновлення.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 303, 304, 309, КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника заявника - адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб відділення поліції №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - повернути особі, яка подала скаргу.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1 .