Єдиний унікальний номер 205/6918/22
1-кп/205/161/23
У Х В А Л А

5 червня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000819 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та угоду між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості від 19 жовтня 2022 року,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2022 року в провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000819 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та будучи обізнаним про те, що в Україні введено воєнний стан знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, в умовах воєнного стану, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у сховище.

Встановлено, що ОСОБА_3 15.08.2022 приблизно о 19.10 год., перебував за адресою м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, біля будинку № 2Б, де побачив автомобіль марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , однак перебуває у фактичному володінні ОСОБА_12 , після чого визначив предметом свого злочинного посягання акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом вказаного автомобіля.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 та за допомогою металевих ножиць, які помістив до замку водійських дверей, шляхом механічного зусилля відкрив замок передніх водійських дверей, та проник до салону зазначеного автомобіля. Після чого, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, перебуваючи в салоні автомобілю, для забезпечення доступу до акумуляторної батареї, ОСОБА_3 відчинив капот автомобілю за допомогою спеціального важеля. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до капоту вищевказаного автомобіля, відкрив його та викрав акумуляторну батарею марки FORSE 60А, яка знаходилась у моторному відсіку автомобіля ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями ОСОБА_13 матеріальну шкоду, яка становить 1330 гривень 77 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знову, повторно, вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, в умовах воєнного стану, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у сховище.

Встановлено, що ОСОБА_3 16.08.2022 приблизно о 14.10 год., перебував за адресою м. Дніпро, пр. Івана Мазепи, біля будинку № 27, де побачив автомобіль марки ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , після чого визначив предметом свого злочинного посягання акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом вказаного автомобіля.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 та своєю рукою, декілька разів, із зусиллям смикнув за ручку водійських дверей, та таким чином, шляхом механічного зусилля відкрив замок, та проник до салону зазначеного автомобіля. Після чого, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, перебуваючи в салоні автомобілю, для забезпечення доступу до акумуляторної батареї, ОСОБА_3 відчинив капот автомобілю за допомогою спеціального важеля. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до капоту вищевказаного автомобіля, відкрив його та викрав акумуляторну батарею марки FB PREMIUM 6ЄТ-60А 12V, яка знаходилась у моторному відсіку автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями ОСОБА_8 матеріальну шкоду, яка становить 1599 гривень 75 копійок.

Не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_3 знову, повторно, вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, в умовах воєнного стану, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у сховище.

Встановлено, що ОСОБА_3 19.08.2022 приблизно о 09.10 год., перебував за адресою м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, біля будинку № 74, де побачив автомобіль марки ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 , після чого визначив предметом свого злочинного посягання акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом вказаного автомобіля.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до автомобіля ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_3 та за допомогою металевої лінійки, яку помістив між склом та резинкою водійської двері, шляхом механічного зусилля відкрив замок передніх водійських дверей, та проник до салону зазначеного автомобіля. Після чого, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, перебуваючи в салоні автомобілю, для забезпечення доступу до акумуляторної батареї, ОСОБА_3 відчинив капот автомобілю за допомогою спеціального важеля. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до капоту вищевказаного автомобіля, відкрив його та викрав акумуляторну батарею марки STAYER 60А, яка знаходилась у моторному відсіку автомобіля ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_4 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями ОСОБА_14 матеріальну шкоду, яка становить 1491 гривень 92 копійки.

В подальшому, ОСОБА_3 знову, повторно, вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, в умовах воєнного стану, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у сховище.

Встановлено, що ОСОБА_3 22.08.2022 приблизно о 16.00 год., перебував за адресою м. Дніпро, вул. Універсальна, біля будинку № 22, де побачив автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_15 , однак перебуває у фактичному володінні ОСОБА_16 , після чого визначив предметом свого злочинного посягання акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом вказаного автомобіля.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_5 та своєю рукою, декілька разів, із зусиллям смикнув за ручку водійських дверей, таким чином, шляхом механічного зусилля відкрив замок, та проник до салону зазначеного автомобіля. Після чого, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, перебуваючи в салоні автомобілю, для забезпечення доступу до акумуляторної батареї, ОСОБА_3 відчинив капот автомобілю за допомогою спеціального важеля. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до капоту вищевказаного автомобіля, відкрив його та викрав акумуляторну батарею марки VESNA 60А № НОМЕР_6 , яка знаходилась у моторному відсіку автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_5 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями ОСОБА_16 матеріальну шкоду, яка становить 668 гривень 10 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знову, повторно, вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, в умовах воєнного стану, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у сховище.

Встановлено, що ОСОБА_3 22.08.2022 приблизно о 18.12 год., перебував за адресою м. Дніпро, вул. Любарського, біля будинку № 99, де побачив автомобіль марки ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_7 , після чого визначив предметом свого злочинного посягання акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом вказаного автомобіля.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до автомобіля ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_7 та своєю рукою, декілька разів, із зусиллям смикнув за ручку водійських дверей, таким чином, шляхом механічного зусилля відкрив замок, та проник до салону зазначеного автомобіля. Після чого, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, перебуваючи в салоні автомобілю, для забезпечення доступу до акумуляторної батареї, ОСОБА_3 відчинив капот автомобілю за допомогою спеціального важеля. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до капоту вищевказаного автомобіля, відкрив його та викрав акумуляторну батарею марки EUROSTANDART 60АН 500А, яка знаходилась у моторному відсіку автомобіля ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_7 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями ОСОБА_7 матеріальну шкоду, яка становить 1394 гривень 40 копійок.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Не зупинившись на досягнутому, ОСОБА_3 знову, повторно, вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, в умовах воєнного стану, у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у сховище.

Встановлено, що ОСОБА_3 23.08.2022 приблизно о 11.50 год., перебував за адресою м. Дніпро, вул. Метробудівська, біля будинку № 3, де побачив автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_17 , однак перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , після чого визначив предметом свого злочинного посягання акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом вказаного автомобіля.

Далі, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме акумуляторної батареї, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підійшов до автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_8 та своєю рукою, декілька разів, із зусиллям смикнув за ручку водійських дверей, таким чином, шляхом механічного зусилля відкрив замок, та проник до салону зазначеного автомобіля. Після чого, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, перебуваючи в салоні автомобілю, для забезпечення доступу до акумуляторної батареї, ОСОБА_3 відчинив капот автомобілю за допомогою спеціального важеля. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до капоту вищевказаного автомобіля, відкрив його та викрав акумуляторну батарею марки VARTA 60А № НОМЕР_9 , яка знаходилась у моторному відсіку автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_8 .

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинив своїми умисними діями ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка становить 1538 гривень 01 копійку.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 19 жовтня 2022 року між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Відповідно до умов укладеної угоди, підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язується беззастережно визнати свою вимну у пред`явленому обвинуваченні під час судового розгляду. Також сторони угоди прийшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підозрюваному ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Водночас сторони погодилися на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

До обвинувального акту та угоди у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 додані письмові згоди потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на укладання прокурором угоди про визнання винуватості, в яких зазначається про згоду потерпілих з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, правовою кваліфікацією та іншими відомостями, які в ньому зазначені. Також, письмові згоди потерпілих містять згоду на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі та на звільнення його від покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, а також вказано про розуміння потерпілими наслідків укладання та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КК України та обмеження у праві оскарження вироку суду, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 угоду підтримав та просив її затвердити вироком суду з призначенням узгодженого сторонами угоди покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 також угоду підтримав, просив її затвердити, зазначивши, що йому зрозумілі всі обставини пред`явленого йому обвинувачення, умови угоди, наслідки її укладання та затвердження. Зазначив, що угоду укладав добровільно у присутності захисника.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також угоду підтримав, просив її затвердити вироком суду. Зазначив, що угоду було укладено його підзахисним у його присутності, добровільно.

Суд, вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, укладену сторонами угоду про визнання винуватості, заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про відмову у затвердженні угоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України або закону , а також у разі, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості визначаються ст. 472 КПК України, згідно якої в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Натомість, вищевказаних вимог процесуального закону, в угоді про визнання винуваті не відсутнє зазначення про беззастережне визнання обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Замість цього, в угоді міститься умова, відповідно якої підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Суд вважає, що за зобов`язання підозрюваного у майбутньому визнати обвинувачення в обсязі підозри не є беззастережним визнанням винуватості у розумінні ст. 472 КПК України, оскільки таке само по собі таке зобов`язання містить умови та обставини його процесуальної реалізації, що, у свою чергу, утворюють застереження при визнанні обвинуваченим своєї вини.

Також, у порушення вимог ст. 472 КПК України угода про визнання винуватості не містить узгодженого сторонами угоди покарання, а містить лише згоду сторін на доцільність призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі та згоду на звільнення його від призначеного покарання з випробуванням на підстав ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Під час підготовчого судового засідання потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не змогли пояснити суду обставин надання ними письмової згоди прокурору на укладання у даному кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості.

Також зазначені потерпілі надали аналогічні пояснення, відповідно до яких на стадії досудового розслідування вони безпосереднє не спілкувалися з прокурором, в тому числі з приводу надання згоди на укладання угоди, при цьому зазначали, що вони в цілому не заперечують проти укладання та затвердження угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Натомість, потерпілий ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні вказав, що підпис, яка міститься на письмовій згоді від його імені на укладання прокурором угоди про визнання винуватості йому не належить. Потерпілий ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні також висловив сумніви щодо належності йому підпису, який проставлений від його імені на письмовій згоді на укладання прокурором угоди про визнання винуватості.

Разом з цим, потерпілі ОСОБА_10 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечували проти того, що вони ставили свої підписи на письмових згодах на укладання прокурором угоди про визнання винуватості, проте не змогли пояснити час, місце та істотні обставини підписання зазначеного документу, вказавши, що на стадії досудового розслідування вони на прохання слідчого підписували декілька процесуальних документів, змісту та процесуального значення яких вони не розуміють.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що надання потерпілими письмової згоди на укладання прокурором угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні було не усвідомленим, отже не має добровільного характеру.

Відповідно до ч. 7 ст. 475 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

З огляду на те, що угоди про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 суперечать вимогам ст. 472 КПК України щодо законодавчих вимог до змісту угоди про визнання винуватості, а також, враховуючи наявність розумних сумнівів щодо добровільності надання потерплими письмової згоди на укладання прокурором угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні, суд визнає угоду такою, що не відповідає вимогам закону та такою, що не підлягає затвердженню.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Оскільки угода була укладено сторонами на стадії досудового розслідування, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 372, 376, 474 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні угоди між прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості від 19 жовтня 2022 року.

Кримінальне провадження № 0000819 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1