Справа № № 585/1272/22
Номер провадження 1-кп/585/124/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

03 травня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальну справу по об`єднаних матеріалах кримінального провадження № 0000558 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000239, № 0000558 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 16 березня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки термін тримання під вартою спливає, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлює невідворотність призначення йому покарання за вчинений злочин, а саме виключно у виді позбавлення волі на строк до 8 років. При цьому, врахування характеру та способу вчинення ним кримінальних правопорушень, свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого. Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знає місце проживання потерпілих, останньому в силу його процесуального статусу відомо анкетні дані у вказаному кримінальному провадженні, тому може чинити вплив на потерпілих та свідків з метою зміни ними свідчень та уникнення покарання. Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлена тим, що ОСОБА_4 , вчинив інкримінований йому злочин з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах свого майнового стану, відсутності офіційного працевлаштування та легального доходу. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за скоєння майнових злочинів, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 вважав за доцільне обрати його підзахисному ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, оскільки прокурором не доведено недоцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав заяву про проведення судового засідання без його участі та участі потерпілого, у зв`язку з перебуванням на лікарняному (а.с. 148).

Потерпілі: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до суду не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на 03 травня 2023 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи існують на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України), чи є обґрунтованою підозра.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали.

Відповідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, покарання за які передбачена виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто обвинувачений ОСОБА_4 через тяжкість покарання, йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив нові злочини проти власності, маючи не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість в умовах воєнного стану.

Також, перебуваючи на волі він може чинити вплив на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, враховуючи, що останньому відоме місце їх проживання.

При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від суду.

Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, немає легального джерела доходу, тому наявна обґрунтована підстава вважати, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення задля пошуку засобів для існування.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, особу ОСОБА_4 , наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: - прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ромни Сумської області, українцю, громадянину України, раніше неодноразово судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцю АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити з урахуванням ч. 1 ст. 197 КПК України, до 01 липня 2023 року включно.

Ухвалу для виконання направити до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 травня 2023 року о 09 год. 30 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1