Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5636/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000170, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-2, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

23.05.2023 прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, у якому просить накласти арешт на майно, вилучене в рамках кримінального провадження №0000170 від 12.03.2021 в ході проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на належний останньому мобільний телефон Iphone 12 Pro sin F17 DG 7560D8D, IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . Клопотання обґрунтоване тим, що наведений у ньому мобільний телефон визнано речовим доказом, оскільки інформація, яка міститься в ньому, має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та має сліди кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання із наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення клопотання прокурору, вказуючи на пропуск прокурором встановленого ч.3 ст. 172 КПК України строку для звернення із таким клопотанням до слідчого судді.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи на його необґрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який є власником майна щодо якого подане клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи на те, що мобільний телефон у нього було вилучено безпідставно та незаконно, а також зазначив, що після вилучення йому надходять повідомлення через відповідну мережу відстеження про спроби зламу захисту його мобільного телефону.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, в ч.5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна у встановлені законодавством строки або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 15.05.2023 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання директора КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення: документів, блокнотів та чорнових записів, магнітних та інших носіїв інформації, які містять відомості програмного комплексу «АВК» або його аналогу із електронними відповідниками документів щодо об`єкту: «Будівництво Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві», документів, які підтверджують фінансово-господарські відносини з КП «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», ТОВ «ЕКО-БУД-ТРЕЙД», ТОВ «Сітілайт форм» та інших підприємств, задіяних в будівництві вказаного об`єкту.

18.05.2023 старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м Києві ОСОБА_8 було проведено обшук у вказаній квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено належний ОСОБА_4 мобільний телефон Iphone 12 Pro sin F17 DG 7560D8D, IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який було поміщено до спеціального пакету PSP 2164796.

Таким чином, вилучений 18.05.2023 у ході обшуку мобільний телефон, зазначений у клопотанні прокурора, є тимчасово вилученим майном, оскільки не входить до переліку, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

В подальшому прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вказаний мобільний телефон, вилучений в ході обшуку 18.05.2023.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 19.05.2023 таке клопотання було повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Означену ухвалу та матеріали клопотання прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 особисто отримав 22.05.2023 о 14 год. 19 хв., про що свідчить його підпис у відповідній розписці про отримання копії ухвали.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Зокрема, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Аналіз матеріалів клопотання свідчить про те, що у даному випадку прокурором не дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, оскільки таке втручання не є законним.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При цьому у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Лемуан проти Франції» від 22.09.1994 та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Слідчим суддею встановлено, що після усунення недоліків клопотання про арешт майна прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту 23.05.2023 шляхом особистого його подання до канцелярії суду, що підтверджується відбитком вхідного штемпелю на першому аркуші клопотання.

Згідно із ч. 7 ст. 115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Конструкція частини 7 статті 115 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що строк, який обчислюється годинами, не продовжується у випадку коли він припадає на неробочий день. Крім того, у нього включаються вихідні, святкові і неробочі дні, а відтак строк, визначений ч.3 ст.172 КПК України, є присічним і не підлягає поновленню.

В даному випадку процесуальний строк відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України обчислюється годинами, а тому 72-годинний термін подачі клопотання прокурором про арешт майна, із урахуванням постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання про арешт майна прокурору 19.05.2023, закінчився 23.04.2023.

Відомостей про те, що клопотання прокурора про арешт майна було відправлено у 72-годинний строк, отримано та зареєстровано у канцелярії Подільського районного суду міста Києва належним чином у встановлений процесуальним законодавством спосіб, немає.

Таким чином, у зв`язку зі спливом встановленого ухвалою слідчого судді 72-годинного строку для усунення недоліків клопотання, який не підлягає поновленню, тимчасово вилучене в особи майно, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України підлягає негайному поверненню, а отже, правові підстави для накладення на нього арешту відсутні.

Крім того, клопотання не може бути задоволено і у зв`язку із тим, що матеріали клопотання не містять даних про те, що мобільний телефон, вилучений у ОСОБА_4 за місцем його проживання, одержаний внаслідок вчинення ним злочину, було предметом злочину, пристосований або використаний як засіб чи знаряддя злочину, а тому на вказане майно, відповідно до вищенаведених положень кримінального процесуального закону, не може бути накладено арешт з метою збереження його як речового доказу.

Процесуальна та фактична неможливість накладення арешту на вилучений під час обшуку 18.05.2023 мобільний телефон обґрунтовується і тим, що слідчий суддя в ухвалі від 15.05.2023, надаючи дозвіл на проведення обшуку в її мотивувальній частині чітко висловив висновок щодо заборони вилучення засобів мобільного зв`язку за наслідками проведення обшуку.

В пункті 86 Рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 зазначено, що судом враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

Жодних доказів отримання мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_4 , злочинних шляхом не надано та яким чином вказане майно кваліфікується саме як таке, що набуте у ході кримінально-протиправної діяльності, прокурором у судовому засіданні та в клопотанні не наведено.

У клопотанні міститься лише необґрунтоване твердження, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а будь яких вагомих мотивів такому висновку у ньому не наведено.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує також положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за змістом якого будь яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону та відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» висловлена правова позиція, згідно якої при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, чого в даному випадку слідчим суддею не встановлено.

Із урахуванням усього вищенаведеного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для арешту мобільного телефону, вилученого у підозрюваного ОСОБА_4 в ході обшуку 18.05.2023 за адресою АДРЕСА_2 , а тому відмовляє у вжитті такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Водночас, із урахуванням вищенаведених висновків суду, слідчий суддя вважає, що в даному випадку, з метою виконання завдань кримінального судочинства, визначених статтею 2 КПК України, повернення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна прокурору є недоцільним, оскільки в такому випадку не буде забезпечено у повній мірі належний захист прав власника майна ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим клопотання його представника адвоката ОСОБА_5 про повернення клопотання про арешт майна прокурору задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-169, 170-173, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 про повернення клопотання про арешт майна прокурору відмовити.

У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000170, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-2, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна відмовити.

Зобов`язати слідчого СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000170, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст. 367, ч. 2 ст. 364-2, ч. 1 ст. 366 КК України, негайно повернути власнику ОСОБА_4 мобільний телефон Iphone 12 Pro sin F17 DG 7560D8D, IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який був вилучений у нього під час обшуку 18.05.2023 за адресою АДРЕСА_2 та поміщений до спеціального пакету PSP 2164796.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1