Справа №613/726/23 Провадження № 1-кп/613/113/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000595 від 31.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, військовослужбовця, офіцера групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, старшого лейтенанта, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

26.07.2023 у судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, обґрунтоване з посиланням на наявність ризиків, визначених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. На думку прокурора, ризик переховування від суду обумовлюється тяжкістю злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , та метою уникнення від покарання у разі визнання його винним. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у справі, колишніх співслужбовців, у т.ч. з використанням мобільних телефонів, шляхом умовлянь свідків з метою давати показання на свою користь, оскільки більшість свідків є військовослужбовцями тієї ж військової частини, що й обвинувачений. Також, прокурор вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 , з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може симулювати хворобу або іншим чином ввести в оману командування військової частини. У свою чергу, перевірка достовірності підстав неявки до суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що призведе до необґрунтованого затягування строку судового провадження та створить можливості для ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у тому ж кримінальному провадженні. На наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, вказує те, що наразі ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із залишенням місця служби в умовах воєнного стану, що дає підстави припускати можливість повторного вчинення ним аналогічного злочину. З урахуванням наявності ризику переховування від суду з причин бажання уникнути покарання за тяжкий злочин обумовлює неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту. Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, на думку прокурора, пов`язана з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, і м`якість такого запобіжного заходу, як застава, створить в очах суспільства та інших військовослужбовців уяву безкарності та свавілля. Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що жодна особа, в т.ч. з числа командування військової частини НОМЕР_1 , не звернулась до сторони обвинувачення або до суду з письмовим зобов`язанням поручительства та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Крім того, прокурор в обґрунтування клопотання послався на приписи ч. 7 ст. 176 КПК України, які визначають можливість застосування в період воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 407 КК України, виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи викладене, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні подане клопотання підтримала з підстав, викладених в останньому. Наполягала на наявності ризиків, передбачених пунктами 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просив замінити запобіжний захід на заставу.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 червня 2023 року включно.

Визначено суму застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 134200 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області протягом дії ухвали.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2023 клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про продовження строку тримання під вартою - задоволено. Продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 липня 2023 року включно. Зменшено розмір застави, що визначена ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023, та визначено ОСОБА_4 заставу у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення була досліджена слідчим суддею під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та не оспорювалась сторонами під час підготовчого судового засідання, і наразі не є предметом розгляду в рамках підготовчого засідання. Водночас, обґрунтованість цієї підозри та пред`явленого обвинувачення буде вивчена судом під час розгляду справи по суті та ухвалення одного з рішень, передбачених ст. 373 КПК України.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

При цьому, в силу ст.ст. 69, 75 КК України є неможливим застосування до обвинуваченого звільнення від покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом - у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, у даному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може бути виправдане в тому чи іншому випадку тільки тоді, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що, попри презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої свободи.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, вказує на наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ст.177 КПК України.

Крім того, судом взято до уваги, що свідки у справі, зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, є військовослужбовцями та співробітниками обвинуваченого, проходили службу разом з ним в одній військовій частині, у зв`язку з чим не виключається ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, у т.ч. як шляхом умовлянь, так і шляхом погроз із застосування зброї, до якої обвинувачений має доступ як військовослужбовець.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, свідки не були допитані судом, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків з метою зміни показань, наданих під час досудового розслідування.

Також суд вважає за необхідне відмітити, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з урахуванням наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та за відсутності запобіжних факторів, таких як внесена застава та міцні соціальні зв`язки саме у місці постійного проживання, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, і у зв`язку з цим вчинити інший злочин, зокрема, передбачений ст. 408 КК України.

Крім того, суд вважає слушними доводи прокурора про можливість перешкоджання обвинуваченим судовому провадженню шляхом симулювання захворювання, що призведе до необґрунтованого затягування строку судового провадження.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу.

Слід відмітити, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту є неможливим з огляду на характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , характер діяльності, якою він займається - військова служба, а також на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці фактичного проживання, оскільки, як зазначав сам обвинувачений, його дружина та донька наразі проживають поза межами місця реєстрації.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що протягом строку дії ухвали слідчого судді та перебування ОСОБА_4 під вартою жодна особа, в т.ч. з числа командування військової частини НОМЕР_1 , не звернулись до сторони обвинувачення або до суду з письмовим зобов`язанням поручительства та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, у т.ч. особистого зобов`язання або особистої поруки не здатне запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, з підстав, наведених вище.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились за період з дня обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, приписи ч. 8 ст.176 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, беручи до уваги стадію, на якій перебуває судовий розгляд даного кримінального провадження - підготовче судове засідання, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовій позиції, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає за необхідне продовжити для обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24 вересня 2023 року включно.

Щодо клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу, суд зазначає, що в силу положень ч.7 ст.176 КПК України до нього обґрунтовано було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, разом з тим, він не позбавлений можливості внести суму застави, про що було визначено в ухвалі Ленінського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 та ухвалі Богодухівського районного суду Харківської області від 29.05.2023.

Керуючись ст.ст. 176-178,183, 196, 197, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 24 вересня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу - відмовити.

Визначити суму застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107360 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали - до 24 вересня 2023 року включно.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися з постійного місця несення військової служби, яке буде визначено його командуванням, без дозволу прокурора або суду, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1