ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1732/23 Справа № 192/227/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення, оскільки за весь період відбування покарання заохочення отримував лише з жовтня 2021 року, однак має п`ять стягнень, останнє з яких у січні 2023 року за порушення режиму відбування покарання. Крім того, згідно із характеристикою засудженого, за весь період відбування покарання ОСОБА_7 недостатньо дбайливо ставився до майна установи та предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, до виконання робіт з благоустрою установи ставився не завжди відповідально.

Також судом було враховано, що сам по собі факт дотримання порядку і режиму утримання під час перебування в колонії є обов`язком засудженого і не слугує підставою для звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою його клопотання задовольнити та звільнити його умовно - достроково від відбування покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання довів своє виправлення. Зазначає, що судом не враховано, що він має заохочення, приймає участь у виховних заходах та сумлінно ставиться до праці.

Засуджений ОСОБА_7 , який станом на день розгляду справи звільнений з виправної установи у зв`язку із відбуттям призначеного покарання, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, про поважні причини неявки не повідомив, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді подання дотримано.

Згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 03.04.2020 р. знаходився в установах виконання покарань, кінець строку припадав на 03.05.2023 року.

За час відбування покарання в Солонянській виправній колонії №21 характеризується задовільно, допустив два порушення режиму утримання, за що має стягнення, що погашені зі сплином часу, має три заохочення.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 свого виправлення належною поведінкою за весь період відбування покарання, оскільки з часу перебування в установі виконання покарань з 03.04.2020 р. отримав лише три заохочення, крім того активної участі у виховних заходах чи спеціалізованих програмах установи не приймає, через що у колегії немає підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою систематично доводить своє виправлення.

Більше того, засуджений за період відбування покарання має п`ять стягнень, більшість з яких за порушення встановленого режиму, одне з яких у виді суворої догани, за період перебування у Слідчому ізоляторі м. Дніпра та ДУ "ДВК" №89, характеризувався незадовільно, допускав порушення режиму утримання.

Також ОСОБА_7 є особою, яка раніше багаторазово притягувалась до кримінальної відповідальності, за попередніми вироками цей засуджений неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, втім належних висновків для себе не робив, на шлях виправлення не став та вчиняв нові злочини.

Наведене свідчить про те, що останній схильний до системної протиправної поведінки, його особа має стійку антисоціальну спрямованість, а виправлення цього засудженого до повного відбуття призначеного покарання має беззаперечно підтверджуватись вагомими доказами, яких не вбачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними, оскільки наявність заохочень не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4