Справа № 357/4755/23
У Х В А Л А

08.06.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в об`єднаних кримінальних провадженнях, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999 від 01.03.2023 та № 0001168 від 09.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувають об`єднані кримінальні провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999 від 01.03.2023 та № 0001168 від 09.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

08.06.2023 в судовому засіданні прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Вказане клопотання мотивовано тим, що не змінилися та не зменшилися ризики, передбачені пп.1,5 ч.1 т.177 КПК України, які враховувались слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Окрім того, ОСОБА_4 непрацевлаштований, не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, є раніше судимою особою, наразі обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів у період дії воєнного стану, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, отже вважає, що інший запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримала вказане клопотання та вважала необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з огляду на продовження існування ризиків, передбачених пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України та особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення заявленого клопотання прокурора заперечували.

Представники потерпілих ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» ОСОБА_6 , ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, представник ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - ОСОБА_6 надав заяву про проведення судового розгляду без його участі (а.п. 28).

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2023 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.07.2023 включно з визначенням розміру застави.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність даних, які свідчать, що ризики, передбачені пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання та продовження запобіжного заходу, не зменшилися.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів зумовлена наявністю ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Разом з тим, враховуючи дані, які характеризують обвинуваченого, зокрема, обвинувачений неодружений, не має офіційного місця працевлаштування, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, у разі доведення його винуватості, ОСОБА_4 загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до восьми років, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені ризики є суттєвими та їм неможливо запобігти у разі застосування до нього будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, судом не встановлено.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки, будучи раніше судимим, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності різної тяжкості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність.

Так, ОСОБА_4 раніше судимий: 05.08.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 09.12.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 24.04.2018 за відбуттям строку покарання; 24.02.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; 29.10.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільнений 30.11.2022 за відбуттям строку покарання. Отже, з огляду на викладене, суд вважає, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим є реальним.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх утриманців не має, не має постійного місця проживання, тобто відсутні сталі соціальні зв`язки.

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність, раніше судимий.

3) за станом здоров`я: відсутні документально підтвердженні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані обставини, на переконання суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим спроб перешкоджання відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. У зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

У зв`язку із доведенням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, встановлений порядок дослідження доказів, стадію судового розгляду, суд вважає необхідним визначити строк дії запобіжного заходу в межах 60 днів з дня постановлення ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, враховуючи положення п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає, що застава у мінімальному розмірі, тобто 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечать належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182, 183, 197, 199, 331, 372, ч.2 ст.376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відкласти судове засідання в об`єднаних кримінальних провадженнях, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000999 від 01.03.2023 та № 0001168 від 09.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, на 14 годину 00 хвилин 20 липня 2023 року.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.08.2023 включно.

Визначити заставу ОСОБА_4 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, при внесенні якої ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави прибувати за кожною вимогою до суду за першою його вимогою, та у визначене ним місце, день та час; не відлучатися із міста Біла Церква Київської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, чи відлучиться з м. Біла Церква Київської області без дозволу суду, застава звертається в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 13.06.2023 о 09 год. 15 хв.

Суддя: ОСОБА_1