Справа № 372/1891/16-к
Провадження № 1-кп-12/23
В И Р О К

іменем України

04 липня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 18.02.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кам`янка Черкаської області, громадянина України, одруженого, який має на утримані двох неповнолітніх дітей, вищу освіту, працює головним спеціалістом відділу з питань архітектурно-будівельного контролю Обухівської міської ради Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2014 року, близько 8 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi», модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався автодорогою по вулиці Старокиївській в смт Козин, Обухівського району, Київської області, в напрямку міста Києва, та в районі будинку АДРЕСА_3 , діючі в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), які передбачають:

- п. 1.5 ПДР України - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п. 2.3 б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.3 д) ПДР України - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

- п. 12.3 ПДР України - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п. 12.4 ПДР України - «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год»,

ОСОБА_6 , будучи неуважним, належним чином не стежачи за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість для руху, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, тобто смугу руху напрямком з міста Києва, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ» модель «Forza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який виконував маневр повороту ліворуч, тобто зі смуги руху в напрямку міста Києва через смугу руху в напрямку з міста Києва.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ЗАЗ» модель «Forza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 135 від 10.12.2014 встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наданої медичної документації, виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому 7-го ребра зліва. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження могло утворитись за обставин та в термін викладених у фабулі постанови, тобто при ДТП 18.02.2014.

Допущені порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3. б), 2.3 д), 12.3 та п.12.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні вказаного злочину не визнав повністю, показав, що приблизно о 8 годині ранку 18.02.2014 року він їхав на своєму автомобілі Міцубісі Лансер синього кольору з м.Українка до м.Києва із чотирма попутниками у салоні, рухався по вулиці Старокиївській зі швидкість приблизно 60 км/год, бо було слизько, побачив як приблизно за 30 метрів автомобіль ЗАЗ виїхав на головну дорогу попереду нього, він намагався загальмувати, але система АБС не спрацювала, тоді щоб уникнути зіткнення він виїхав на зустрічну смугу з метою об`їзду автомобіля ЗАЗ, в цей час ЗАЗ теж виїхав і вже на зустрічній смузі відбулося зіткнення. ЗАЗ їхав на швидкості близько 30 км/год. Вважає себе невинуватим, оскільки він не обганяв, а намагався уникнути зіткнення, він не зміг уникнути зіткнення, бо було лише декілька секунд, обмежувальних знаків він не бачив, загалом по дорозі була суцільна лінія, але на місці зіткнення переривчата, дорога була обледенілою, слідів гальмування не збереглося через те, що працівники поліції приїхали запізно.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину повністю доведена показами потерпілого, свідка, письмовими і речовими доказами.

Так, потерпілий в судовому засіданні показав, що приблизно о 8-9 годині ранку 18.02.2014 року на дамбі в смт Козин виїхав на своєму автомобілі ЗАЗ Форца із другорядної на головну дорогу, трохи проїхавши прямо зі швидкістю близько 30 км/год, він включив лівий поворот і почав поворот ліворуч до магазину, в цей час втратив свідомість від ДТП, виявилось, що ззаду його вдарив автомобіль Міцубусі Лансер темного кольору, зіткнення відбулося вже на зустрічній для обох автомобілів смузі руху, від сильного зіткнення його автомобіль двічі розвернуло, коли він пересікав суцільну лінію розмітки та починав маневр повороту ліворуч, той автомобіль він не бачив, тому вважає обвинуваченого винним у ДТП через те, що останній виїхав на зустрічну смугу вже після того, як він показав покажчиком повороту маневр і розпочав поворот ліворуч, швидкість автомобіля Міцубісі була завелика, більше 70 км/год, на відеозаписах вбачається, що він не міг побачити цей автомобіль через його високу швидкість та перешкоди огорожа, поворот, удар відбувся рівно ззаду, для реагування у обвинуваченого було достатньо відстані більше 120 метрів. Він їхав із невеликою швидкістю, оскільки місцями на дорозі була ожеледиця, на місці ДТП було сухо. Протокол про адмінправопорушення спочатку склали відносно нього, але суд закрив справу за відсутністю в його діях складу правопорушення. Обвинувачений збитки не відшкодовував, страхова компанія йому виплатила 50 тисяч грн. Просив суворо не карати обвинуваченого, але визнати його винуватим у ДТП.

Свідок ОСОБА_7 показав, що зранку 18 числа у 2014 році він перебував у своєму автомобілі біля магазину на дамбі, тому добре бачив як виникла ДТП, автомобіль Форца виїхав з повороту, а потім через суцільну лінію почав поворот ліворуч в напрямку стоянки біля магазину, в цей час синій легковий автомобіль іноземного виробництва, який рухався на більшій швидкості (більше 60 км/год) із м.Українка та виїхав на зустрічну смугу, де й відбулося зіткнення. Цього дня зранку місцями була ожеледиця. Слідів гальмування на дорозі не бачив, оскільки сонце могло розтопити. Обидва автомобілі перетнули суцільну лінію розмітки і виїхали на зустрічну смугу. Знаки якісь на тій ділянці дороги були, але які саме він не пам`ятає.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення також підтверджується поданими суду письмовими доказами, зокрема:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.02.2014 року, фототаблицею та схемою дорожньо-транспортної пригоди, де зафіксована проїзна частина, її розміри, розташування автомобілів, сліди зіткнення, інше, якими, зокрема, підтверджується сухий стан дорожнього покриття та відсутність слідів гальмування на місці події, а також відсутність зауважень учасників слідчої дії (т.1 а.с.129-160, 174);

-протоколами огляду транспортного засобу від 18.02.2014 року, де зафіксовано характер механічних пошкоджень декількох автомобілів, яким, зокрема, підтверджується факт зіткнення передньою частиною автомобіля під керуванням обвинуваченого із задньою частиною автомобіля під керуванням потерпілого (т.1 а.с.161-173);

-протоколом огляду місця події від 16.01.2021 року, план-схемою та фото таблицями до нього, де зафіксована проїзна частина, її розміри, відстані між об`єктами тощо (т.2 а.с.45-51);

-висновком судово-медичної експертизи № 135 від 10.12.2014, яким підтверджується те, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наданої медичної документації, виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому 7-го ребра зліва. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупим (-ими) твердим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження могло утворитись за обставин та в термін викладених у фабулі постанови, тобто при ДТП 18.02.2014 (т.1 а.с.176);

-висновком експерта № 8-02/474 від 23.05.2016 року, яким підтверджується те, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України з дотриманням п.12.4 Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання п.12.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. З технічної точки зору в причинному зв`язку з ДТП перебувають невідповідні вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України дії водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.193-197);

-висновком експерта № 19/12-1/33-СЕ/17 від 07.03.2017 року, яким підтверджується те, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а з моменту виникнення йому небезпеки для руху, у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання п.12.3 Правил дорожнього руху України, за умови руху по сухому асфальтобетонному покритті (т.1 а.с.214-223);

-висновком комплексної судової комісійної інженерно-транспортної та фототехнічної експертизи № 19380/20-52/19381/20-35/7184/21-52/7185/21-35 від 13.02.2023 року, проведеної на виконання ухвали суду судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким підтверджується те, що за даних дорожніх обставин водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України (з урахуванням вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України), а з моменту виникнення небезпеки для його руху у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. За умов та обставин виникнення даної пригоди, дії водія автомобіля «Mitsubishi», з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 12.3 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України (з урахуванням вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України) та вказана невідповідність знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця контактування з автомобілем ЗАЗ шляхом застосування екстреного гальмування та тим самим уникнути виникненню даної пригоди. (т.2 а.с.67-83);

-проектом організації дорожнього руху, детальним планом території, генеральним планом селища, листами дорожніх служб, селищної ради, якими підтверджується схема організації дорожнього руху та стан дорожнього покриття на місці ДТП (т.1 а.с.126, 127, 204-208, 224, т.2 а.с.3);

-листами Українського гідрометеорологічного центру, яким підтверджується те, що станом на час ДТП - 18 лютого 2014 року, близько 8 години, температура повітря становила 1 градус тепла, без опадів, що вказує на сухий стан дорожнього покриття на місці ДТП (т.2 а.с.6-9);

-постановами, протоколами, довідками, висновком експерта, ухвалою, іншими матеріалами кримінального провадження, якими підтверджуються правомірність процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні (т.1 а.с. 175, 177-192, 198-203, 209-213, т.2 а.с.23-26, 44, 65, 66, ін.).

Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину частково узгоджується із його показами під час судового розгляду, оскільки з них вбачається, що він дійсно під час керування транспортним засобом при виникненні небезпеки для руху, всупереч приписам ПДР України фактично не застосував саме екстрене гальмування, натомість змінив напрямок руху, пересік суцільну лінію розмітки та виїхав на зустрічну смугу, що призвело до зіткнення транспортних засобів саме на полосі зустрічного руху, а також травмування потерпілого.

При цьому посилання на необхідність здійснення саме таких маневрів для уникнення зіткнення з метою усунення більш тяжких наслідків суперечать прямим приписам ПДР України. Ніким не оспорено факт розташування місця зіткнення саме в межах зустрічної полоси відносно напрямку руху автомобіля під керування обвинуваченого, що вказує на необґрунтованість відповідних доводів сторони захисту та можливість уникнення ДТП у випадку суворого дотримання ПДР України водієм ОСОБА_6 , а саме застосування екстреного гальмування в межах своєї полоси руху, що виключило б можливість зіткнення в межах іншої полоси руху.

Доводи сторони захисту про наявність вини іншого водія у дорожньо-транспортній пригоді, не спростовують винності також і самого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого правопорушення, оскільки висновки про його винуватість узгоджуються із місцем зіткнення, дорожніми умовами та характером пошкоджень транспортних засобів.

В іншій частині протирічливі, непослідовні і взаємонеузгоджені показання обвинуваченого суд вважає неправдивими і розцінює як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне діяння або ж уникнути такої відповідальності.

Так, аналіз свідчень обвинуваченого в суді, зважаючи на рівень їх аргументованості, переконливості та послідовності, а також інших факторів, дає підстави вважати покази обвинуваченого в частині заперечень наявності обставин виникнення ДТП, зокрема щодо раптового виїзду автомобіля «ЗАЗ» із другорядної дороги саме на його полосу руху із послідуючим раптовим перестроюванням у межі зустрічної полоси руху, неправдивими, оскільки вони не узгоджуються із висновками експертиз, показанням потерпілого, протоколами огляду місця події, фото таблицями, а також не узгоджуються із іншими наявними у справі належними і допустимими доказами, зокрема в частині відстаней та часу настання відповідних подій щодо зміни дорожньої обстановки.

Аналогічні показання потерпілого суд вважає можливим покласти в основу вироку, оскільки вони узгоджуються із висновками проведених у справі експертиз. Достатніх підстав сумніватись в об`єктивності таких показань судом не встановлено.

Доводи захисту щодо неповноти досудового розслідування, протирічливості тверджень обвинувачення, їх спростування поданими захистом доказами, невиконання вимог Верховного Суду у цій справі тощо суд вважає необґрунтованими, оскільки в межах судового розгляду судом вжито достатньо вичерпних заходів для повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, перевірено доводи обох сторін кримінального провадження, задоволено всі відповідні клопотання всіх сторін провадження, ретельно допитано учасників та очевидців ДТП, призначено додаткові слідчі дії, додатково проведено комплексну експертизу, внаслідок чого суд вважав можливим вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для надання правової оцінки всіх повідомлених обома сторонами обставин ДТП.

Так, суд вважає доведеним сукупністю досліджених письмових доказів, зокрема протоколом огляду місця події, фото таблицями, листами дорожніх служб, а також показами свідка і потерпілого факт виникнення дорожньо-транспортної пригоди саме на сухій ділянці автодороги. Обставини щодо сухої поверхні асфальтного покриття станом на час огляду місця ДТП не заперечує й обвинувачений. Окремі відомості щодо перемінливої погоди, різного стану дорожнього покриття на різних ділянках дороги того ранку тощо, повідомлені свідком, обвинуваченим та потерпілим суд вважає неможливим покласти в основу судового рішення, оскільки вони не конкретизовані, документально не підтверджені, містять характер припущень і суб`єктивних суджень щодо можливості таяння льоду внаслідок дії сонячного проміння, а також суперечать протоколу огляду місця події, в якому подібні відомості не відображені будь-яким учасником слідчої дії, в тому числі й обвинуваченим чи потерпілим, фототаблицям, якими зафіксовано сухе асфальтне покриття ділянки дороги, де сталася ДТП. Так, згідно листа філії «Обухівське районне дорожнє управління» (т.1 а.с.224) дорожнє покриття на відрізку дороги, де сталося ДТП, станом на 18.02.2014 року чисте та сухе, температура повітря 0 градусів С, без опадів. Будь-якими доказами це не спростовано, тому суд вважає цей письмовий доказ належним і допустимим та покладає його в основу вироку.

Також зазначеними вище письмовими доказами спростовуються твердження обвинуваченого про застосування екстреного гальмування, оскільки на місці події не зафіксовано жодних слідів гальмування, що підтверджується протоколом огляду місця ДТП, фото таблицями та іншими доказами. Відсутність таких слідів саме на дорожньому покритті не оспорюється й стороною захисту. Висновком експертизи (т.2 а.с.82-83) підтверджується відсутність ознак застосування обвинуваченим екстреного гальмування. Окрім цього, його доводи є протирічливими, оскільки він також повідомив, що у нього було лише декілька секунд на реагування з моменту виникнення небезпеки для руху і до зіткнення, однак при цьому він стверджував, що за цей час він застосував гальмування, відчув як не спрацювала система АБС, після цього включив покажчик лівого повороту та здійснив маневр виїзду на зустрічну смугу, що є сумнівним з огляду на кількість вчинених дій та замалий проміжок часу для цього. Подібні твердження нічим іншим не підтверджуються, а сукупністю досліджених судом доказів спростовуються, тому відхиляються як необ`єктивні і непереконливі.

Факт зіткнення автомобіля під керуванням обвинуваченого саме передньою частиною саме у задню частину автомобіля під керуванням потерпілого ніким не оспорюється із підтверджується наявними у справі доказами, що вказує на те, що автомобілі рухались прямолінійно у одній і тій же полосі (зустрічній для обох) і в одному і тому ж напрямку, а також спростовує доводи захисту про раптовість маневру автомобіля ЗАЗ та недостатність часу для уникнення зіткнення при дозволеній швидкості руху. Цей факт явно і безперечно вказує на невиконання водієм ОСОБА_6 приписів ПДР України у механізмі виникнення ДТП, а саме те, що він допустив пересічення суцільної лінії розмітки, виїзд на зустрічну смугу руху, зміну напрямку руху, перевищення безпечної у цій дорожній ситуації швидкості, що призвело зіткнення автомобілів на зустрічній полосі руху, однак не виконав єдино можливого і перебаченого ПДР України заходу для уникнення зіткнення при виникненні небезпеки для руху не застосував екстреного гальмування аж до зупинки транспортного засобу без зміни напрямку руху. Доводи про застосування об`їзду відхиляються як неправомірні, оскільки такий спосіб передбачено для виникнення перешкоди для руху, тобто нерухомого об`єкта, а у цьому випадку для обвинуваченого виникла небезпека для руху у виді автомобіля ЗАЗ, що рухався у попутному напрямку, тому дії водія щодо об`їзду цього автомобіля по іншій смузі руху, тобто шляхом зміни напрямку руху, суперечать ПДР України.

Доводи захисту про те, що автомобіль під керуванням обвинуваченого рухався із допустимою на відповідній ділянці руху швидкістю, що на відповідній ділянці дороги були відсутні обмежувальні дорожні знаки, лінія розмітки була переривчата тощо спростовуються висновком призначеної судом експертизи (т.2 а.с.82-83), схемою організації дорожнього руху (т.1 а.с.204,205), листом філії «Обухівське районне дорожнє управління» (т.1 а.с.224), фототаблицями до протоколу огляду місця ДТП (т.1 а.с.137,138,142-146,148-150,152-153,155,159-160), листом Козинської селищної ради (т.2 а.с.3) та не підтверджуються будь-якими іншими належними і допустимими доказами, тому відхиляються як необ`єктивні і непереконливі.

Доводи захисту щодо необхідності врахування при вирішенні цієї справи висновків суду касаційної інстанції в цьому ж кримінальному провадженні суд відхиляє, оскільки суду відповідне судове рішення не подавалось, а у матеріалах кримінального провадження воно відсутнє.

Доводи захисту щодо неврахування захисної позиції суд вважає надуманими, оскільки саме для її перевірки судом додатково проведено ряд слідчих і процесуальних дій, а наданий саме обвинуваченим відеозапис з його ж відеореєстратора досліджено експертами і покладено в основу висновку додатково призначеної судом комплексної експертизи.

Покази свідка не лише спростовують зазначених у обвинувальному акті обставин виникнення та механізму ДТП, а й повністю підтверджують розвиток дорожньої ситуації.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності умислу скоїти ДТП узгоджуються із висновками суду про наявність у вчиненому ним діянні необережної форми вини, що є характерним для визначення складу інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вислухавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та аналізуючи зібрані по справі письмові і речові докази, суд вважає, що доводи захисту щодо відсутності у обвинуваченого технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, не доведені належними і допустимими доказами, однак спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які зазначені вище і покладені в основу висновків суду про винуватість ОСОБА_6 .

Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає доведеним винність обвинуваченого у вчиненні вказаних вище діянь.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки керуючи транспортним засобом він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також досудову доповідь органу пробації.

Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання немає.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується, має постійне місце проживання, має постійне місце роботи та офіційне джерело доходу, враховуючи стан його здоров`я, вік, сімейний стан, думку потерпілого, який заперечив проти призначення покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним призначити покарання у виді штрафу, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України при визначенні розміру штрафу слід враховувати редакцію інкримінованої статті, яка була чинною станом на час скоєння злочину, оскільки подальші зміни до ст.286 КК України погіршили становище обвинуваченого з огляду на збільшення розмірів штрафу як виду покарання, тому не мають зворотної дії у часі.

Суд також вважає за можливе не застосовувати відносно обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки це узгоджується із позицією прокурора та обвинуваченого, відомості про вчинення обвинуваченим інших порушень ПДР за тривалий час, що минув із моменту скоєння ДТП до винесення вироку даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та грубим порушенням ніким не повідомлено, сам обвинувачений заперечив подібні обставини. При цьому із наведених вище підстав суд застосовує редакцію ст.286 КК України, чинну на момент скоєння злочину, яка передбачала можливість призначення або ж не призначення такої додаткової міри покарання.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Як встановлено судом, вчинені обвинуваченим протиправне діяння, яке кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, є нетяжким злочином згідно статті 12 КК України, та було вчинено 18 лютого 2014 року, тобто на момент винесення даного вироку минуло більше п`яти років з моменту вчинення кримінального праворушення.

Даних про те, що обвинувачений ухилявся від суду та слідства чи вчинив нове кримінальне правопорушення у суду немає.

Верховний Суд у Постанові від 12.11.2019 №566/554/16-к вказав, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК може звільнити від нього засудженого.

З врахуванням того, що обвинувачений у повному обсязі не визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих діянь, не заявляв клопотань про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав, сторона захисту наполягала на повному виправданні, однак судом встановлено, що обвинувачений є винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тому обвинуваченого слід звільнити від призначеного судом покарання на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не пред`являвся.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Речові докази жорсткий носій CD-R з відео файлом з назвою ADR-2613 слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 гривень.

На підставі статті 49, частини 5 статті 74 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 гривень.

Судові витрати за проведення експертиз в розмірі 37 468 гривень 24 копійки віднести на рахунок держави.

Речовий доказ жорсткий носій CD-R з відео файлом з назвою ADR-2613 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1