Справа № 583/823/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000186 від 30.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

На розгляді в Охтирському міськрайонному суді Сумської області перебуває зазначена кримінальна справа.

21.04.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке прокурор підтримав у судовому засіданні. Клопотання обґрунтовується тим, що на даний час не зменшилися первинні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2023 відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Так ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, крім того характер інкримінованих йому злочинів мають ознаки катування, що застосоване до двох жінок, одна з яких є особою похилого віку, тому є ризик що у випадку перебування на волі обвинувачений продовжить переслідувати потерпілих жінок, а також може застосовувати відносно них фізичне та моральне насильство. При цьому строк дії тримання під вартою щодо ОСОБА_4 спливає 29.04.2023. З огляду на викладене, продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим, доцільним та здатним запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не здатне гарантовано запобігти реалізації вказаних ризиків, забезпечити додержання обвинуваченим процесуальних обов`язків та виконання процесуальних рішень суду, а також не сприятиме судовому розгляду справи в розумні строки.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на відсутність нового його обґрунтування, на даний час ризики зменшилися, оскільки потерпілі вже допитані, а тому на них не може вчинятися вплив, обвинувачений має постійне місце проживання, а тому до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпілі у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора, просили продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки побоюються за власне життя.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2023 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16.20 год. 02.03.2023.

Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу застосована обвинуваченому з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів та даних про його особу.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2022 продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 01.03.2023 до 24.00 год. 29.04.2023.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочинів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість злочинів, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшилися.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у скоєнні тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 127, ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком до десяти років, проживає на території громади, в якій проживають потерпілі щодо яких обвинуваченим було застосовано фізичне насилля та катування, а отже він може незаконно впливати на них з метою надання останніми бажаних для нього показів. Крім того ОСОБА_4 має молодий вік, задовільний стан здоров`я, не працює, тобто не має офіційних джерел до існування, не має сталих соціальних зв`язків, зловживає алкогольними напоями, агресивний, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, а тому перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, зокрема, і по відношенню до потерпілих, які надали покази щодо його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Таким чином наявний ризик переховування від суду, щоб уникнути покарання.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, обвинувачений проживає в одному населеному пункті з потерпілими у даному кримінальному провадженні, які у судовому засіданні надали відносно нього викривальні покази, а отже обвинувачений може застосувати щодо них фізичне та моральне насильство.

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід буде адекватним заходом у даному кримінальному провадженні, при цьому стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.

Стороною захисту не спростовано наявність встановлених ризиків.

Таким чином, суд вважає, що ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися.

Медичних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого в умовах тримання під вартою, суду не надано.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 7-20, 22-29, 31, 35, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372,376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 21.04.2023 до 24.00 год. 19.06.2023.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 25 квітня 2023 року о 13 годині 00 хвилин.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1