У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 Справа №607/14387/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на т/з марки «Чері елара» серії НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , яке було вилучене, під час проведення ОМП 10.07.2023, а саме території домогосподарства, нежитлових приміщень та житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження №0000491 від 10.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що копію протоколу ОМП стороні захисту було надано разом із клопотанням слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу. Оскільки, вказане свідоцтво ОСОБА_5 не повернуто, отже, що на нього накладено арешт, з яким їх не ознайомлено. Наведене перешкоджає власнику ОСОБА_5 щодо реалізації права власності на майно - зазначений автомобіль. Вважає, що документ не є предметом, котрий відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, не містить на собі слідів кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування, а також одержаний та використовувався до моменту його вилучення у встановленому законом порядку, тому в арешті майна відпала потреба, відтак, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав повністю та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що арештоване свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, а ОСОБА_5 не є його власником, тому, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_6 від 13.07.2023, справа № 607/12705/23, накладено арешт на об`єкт № 1, зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на автомобіль марки «Чері елара» серії НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , що поміщено у спец упакуванні WAR 1725273.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

Установлені в судовому засіданні обставини свідчать, що накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу застосований з метою досягнення дієвості цього провадження, а отже і відповідає завданнями кримінального провадження.

За наведених обставин, підстав вважати, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_6 від 13.07.2023 арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на автомобіль марки «Чері елара» серії НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , було накладено необґрунтовано, немає.

Крім цього, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 власником автомобіля марки «Чері елара» д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , а не ОСОБА_5 .

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слідчий суддя зазначає, що в ході розгляду клопотання, заявником не надано достатніх та належних доказів в обґрунтування клопотання, оскільки обставини, на які адвокат ОСОБА_4 посилається у своєму клопотанні, так само як і долучені документи у своїй сукупності, не доводять обґрунтованості заявлених вимог про наявність підстав для скасування арешту та не спростовують мети його застосування та обставин, викладених в ухвалі слідчого судді про накладення арешту від 13.07.2023, й не вказують на відсутність подальшої потреби у накладенні арешту на майно.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчим суддею враховано заперечення прокурора щодо скасування арешту на зазначене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у зв`язку із тим, що на даний час свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовим доказом та ОСОБА_5 не є власником транспортного засобу, а досудове слідство у кримінальному провадженні ще не закінчено, а тому, існує подальша необхідність проведення слідчих дій.

Відтак, враховуючи викладене, питання щодо скасування арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 станом на даний час, є передчасним.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що встановлені при накладенні арешту обставини заявником спростовано не було, не доведено необґрунтованість накладеного арешту, як і те, що у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1