Справа № 438/264/22
Провадження № 1-кп/438/23/2023
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

25 травня 2023 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду обвинувальний акт у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 16 лютого 2022 року та за №0000600 від 25 серпня 2022 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, працював кочегаром готелю «Три сини та донька» АДРЕСА_3 , одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимий, востаннє вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2017 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2018 змінено вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2017 та призначено покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів без можливості внесення застави.

У обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.186 КК України. Ухвалою Бориславського міського суду від 14 грудня 2022 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів. Строк тримання під вартою закінчується 30 травня 2023 року, однак обставини та ризики, які були підставою для застосування щодо нього вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати.

На даний час встановлені досудовим слідством ризики не зменшились, оскільки існує ймовірність того, що ОСОБА_6 , неодноразово судимий за злочини проти власності, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді реального позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, під страхом отримання реальної міри покарання може переховуватись від суду, тобто обгрунтовано наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім того, ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, з метою надання останнім показів, які його виправдовуватимуть, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосереднього дослідження показань, речей і документів в суді, потерпілий судом не допитаний та надані ним під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку. Окрім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні нових злочинів проти власності, а тому, перебуваючи на волі, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевказане, а також те, що з часу обрання запобіжного заходу тримання під вартою заявлені ризики не зменшились, просить дане клопотання задовольнити. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашнього арешту не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків і не буде достатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, оскільки їх відвернення можливе лише за умови утримання ОСОБА_3 в умовах ізоляції від суспільства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати будь-який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Просить також суд визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, враховуючи що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 16 лютого 2022 року обрано саме запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечив проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у судовому засіданні просив обрати будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 будучи неодноразово судимим, востаннє вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2017, зміненим ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.12.2017 за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, яке на цей час відбув, зокрема, 04 січня 2022 року звільнено з місць відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання, у якого, відповідно до положень ст. 88-91 КК України судимість не знята та не погашена у визначеному законом порядку, обвинувачується у повторному відкритому викраденні чужого майна, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.186 КК України, повторному вчиненні умисного, корисливого, тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 грудня 2022 року.

Ухвалою підготовчого судового засідання Бориславського міського суду від 14 грудня 2022 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задоволено, обрано обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 11 лютого 2023 року включно, без визначення розміру застави. Вказаною ухвалою судом враховано існування ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 03 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 30 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Враховуючи те, що строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 30 травня 2023 року, а судове провадження не може бути завершено до його спливу, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому слід продовжити з таких підстав.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про те, що останні не зменшилися, з огляду на обставини та вагомість доказів про вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їхню тяжкість, можливе покарання, що загрожує ОСОБА_3 , у разі визнання особи винуватою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого.

Суд враховує, що на даний час існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.4 ст.186 КК України. Крім цього, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує існування ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, зважаючи на те, що ОСОБА_3 раніше не одноразово судимий за злочини проти власності, лише 04 січня 2022 року обвинувачений звільнився з місць відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання за попереднім вироком, та знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, вчинених 16 лютого 2022 року та 24 серпня 2022 року , що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, є всі підстави вважати, що останній може вчинити аналогічні злочини, продовжувати свою злочинну діяльність, а тому суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки такий вид запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, суд не бере до уваги твердження сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст.177 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість впливати на потерпілого, а також можливість переховуватись від суду, оскільки не представлено жодних підтверджуючих даних.

Стороною захисту, яка заперечувала проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, просили змінити запобіжний захід, не надано жодних доказів, що дають підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та належну поведінку обвинуваченого. Не надано доказів щодо працевлаштування обвинуваченого та/або джерела доходу на території України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризику, встановленому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задоволити, а в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому відмовити. На підставі ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 197, 199, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Мукачево Закарпатської області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 14 липня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про обрання будь-якого іншого запобіжного заходу не пов`язаного під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 травня 2023 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_1