КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/1420/2023 Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 - ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009717, внесеного до ЄРДР 3 липня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Вороніж, Шосткінського р-ну Сумської обл., громадянка України, із професійно-технічною освітою, непрацююча, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора - ОСОБА_11

представника потерпілого - ОСОБА_12

захисника - ОСОБА_10

обвинуваченої - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Оскільки складання судового рішення у формі ухвали вимагає значного часу, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України, обмежується складанням і оголошенням його резолютивної частини, повний текст якого буде оголошений 10 квітня 2023 року о 16 год.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатні доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

________________________ _________________________ ______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/1420/2023 Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України

Єдиний унікальний номер 755/18890/17 Головуючий у суді І інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 - ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання -ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009717, внесеного до ЄРДР 3 липня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Вороніж, Шосткінського р-ну Сумської обл., громадянка України, із професійно-технічною освітою, непрацююча, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора - ОСОБА_11

представника потерпілого - ОСОБА_12

захисника - ОСОБА_10

обвинуваченої - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_9 визнана винуватою в тому, що, працюючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , доглядальницею ОСОБА_13 , яка потребувала цілодобового нагляду, та, достовірно знаючи про місцезнаходження грошових коштів у вказаній квартирі в сумі 30000 доларів США, які перебували у банківських упаковках з послідовними номерами купюр серії «LL58980…», у неї виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна у великих розмірах, обравши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти в сумі 10200 доларів США, які належать ОСОБА_14 , що перебували у внутрішній кишені піджаку у шафі однієї із кімнат квартири.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, 7 червня 2015 року приблизно о 04.00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на робочій зміні в квартирі АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих спонукань, впевнившись, що її дії не помітні для сторонніх осіб, відкрила незамкнені дверцята шафи, звідки із внутрішньої кишені піджаку таємно викрала грошові кошти 10000 доларів США в банківській упаковці з послідовними номерами серії « НОМЕР_1 …» та з інших двох банківських упаковок по одній купюрі номіналом 100 доларів США, а всього 10200 доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ станом на 7 червня 2015 року становить 214339,87 грн. та є великим розміром.

Після цього ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а викраденими грошима розпорядилась на власний розсуд, у результаті своїх злочинних дій, які полягли у таємному викраденні чужого майна, вчиненому у великих розмірах, завдала матеріального збитку потерпілому ОСОБА_14 на загальну суму 214339,87 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислюється з моменту її затримання.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_9 два дні попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 22 червня 2017 року до 23 червня 2017 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- грошові засоби 500 доларів з серійними номерами LL 58980164 A; LL 58980165 A; LL 58980149 A; LL 58980168 A; LL 58980167 А - залишено у володінні власника ОСОБА_14 ;

- грошові засоби в сумі 3500 грн. - 7 купюр номіналом по 500 грн. із серійними номерами ГК 1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА 1517666, МВ2071739, БТ 1398690, ВИ 8023199; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 ; договір про надання послуг прибирання об`єкту нерухомості; договір про завдаток, технічний паспорт №3749; технічна характеристика квартири; договір купівлі-продажу квартири; договір про надання послуг газопостачання; грошові кошти в сумі 1031 гривень; записну книжку з особистими записами та номерами телефонів попереднього власника квартири; два товарних чека магазину «Стройцентр» з відміткою про оплату будівельних матеріалів на загальну суму 2540 грн., паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ксерокопію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 - залишено у володінні власника ОСОБА_9

- купюру номіналом 100 доларів США нового зразку № LL 589801166А - залишено у володінні власника ОСОБА_15 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 289009,86 грн. та 25000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 процесуальні витрати в розмірі 982,08 грн. за проведення експертиз № 1404 від 18 липня 2015 року, № 1625 від 14 серпня 2015 року на користь держави.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_10 та обвинувачена ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок суду скасувати, кримінальне провадження № 0009717 від 3 липня 2015 року закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення та на підставі п. 2 ч. 1 п. 3 ч. 2 ст. 219 КПК України внаслідок закінчення передбаченого ст. 219 КПК України строку досудового розслідування; скасувати арешти з належного ОСОБА_9 майна, а саме: квартири АДРЕСА_4 , квартири АДРЕСА_5 .

Апелянти зазначають, що в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення містить численні помилки та не підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а вилучені в ході досудового розслідування речі, хоча і визнавались речовими доказами, проте, віддавались на відповідальне зберігання обвинувачений, потерпілій та іншим особами, в ході судового розгляду справи взагалі не досліджувались, що ставить під сумнів як їх наявність так і вірогідність та достовірність складених на підставі таких речових доказів процесуальних документів.

При цьому апелянти, посилаючись на показання потерпілого, свідків та обвинуваченої, письмові докази у провадженні, вказують, що жодним доказом у справі не підтверджується факт передачі потерпілим своїй сестрі ОСОБА_16 вказаної суми, як і наявність у потерпілого таких грошових коштів. Наявність у квартирі такої суми грошей зазначається тільки потерпілим та свідком ОСОБА_16 . Окрім того, наявний у матеріалах кримінального провадження примірник договору купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку від 7 березня 2007 року містить посилання на суму продажу нерухомого майна у гривні, а представлені фото окремих купюр доларів США - нового зразка 2009 року випуску, які в обігу в Україні з`явились лише після 2013 року, а, відтак, як зауважують апелянти, не зрозуміло, яким чином потерпілий, отримавши грошові кошти внаслідок продажу нерухомого майна у 2007 році, придбав долари США, випуск яких датований 2009 роком.

Також апелянти звертають увагу, що більша частина показань потерпілого містить посилання на відомості, отримані ним від його сестри, а передача грошових коштів від потерпілого сестрі у сумі 30000 доларів США, підтверджується лише показаннями самого потерпілого. Апелянти наголошують на тому, що потерпілий не зміг вказати точну адресу проживання сестри або матері, вказавши, що вони проживали в сусідні під`їздах, скільки грошей отримувала ОСОБА_9 потерпілий не зміг сказати, повідомивши лише, що заробляла вона в гривнях, бо він ці кошти давав.

Звертають увагу апелянти й на те, що ОСОБА_14 вказав на те, що ОСОБА_9 викрала кошти лише з тих підстав, що вона купила квартиру, при тому, що потерпілий не заперечував, як і інші свідки, що в квартирі були й інші люди - онуки, сусіди, тощо.

Апелянти наголошують на тому, що показання свідка ОСОБА_16 також є непослідовними, що свідок зробила висновок про те, що ОСОБА_17 взяла кошти тільки тому, що вона з 15 червня не вийшла на роботу, і, як вона зрозуміла з того, що ОСОБА_17 забрала всі свої речі, то остання не збиралась повертатися на роботу. Окрім того, апелянти звертають увагу на те, що така думка у свідка сформувалась у зв`язку й з тим, що ОСОБА_18 (друга няня), коли дізналась про крадіжку, то вказала, що у неї теж пропадали гроші по 100 грн., і ОСОБА_19 зрозуміла, що їх забирає ОСОБА_9 , що у ОСОБА_17 була схильність до таких дій, що ОСОБА_17 , дізнавшись про вказані гроші, сказала ОСОБА_20 : «Дивись скільки там грошей, ми на них можемо жити і жити».

Як зазначають апелянти щодо показань свідка ОСОБА_18 , то, на їх думку, потрібно звернути увагу на те, що згідно з показаннями ОСОБА_18 свідок ОСОБА_16 вказала їй про нестачу 500 доларів США, а не 10200 доларів США, як це зазначено в обвинувальному акті та у вироку суду; свідок ОСОБА_18 підтвердила відвідування квартири великою кількістю осіб, жодна з яких допитана не була; свідок ОСОБА_18 не є свідком обвинувачення, бо є свідком, що був допитаний за клопотанням представника потерпілого, в порушення ст. 315 КПК України, адже вказаний свідок не був заявлений під час підготовчого судового засідання; всю інформацію щодо можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_18 отримала від ОСОБА_16 та сама особисто нічого не бачила; показання свідка ОСОБА_18 щодо можливих висловлювань ОСОБА_9 є нічим іншим, як намаганням відвести від себе будь-які підозри щодо крадіжки грошових коштів, а сам факт, що у ОСОБА_18 не відбирали відбитки пальців свідчить, що слідство не намагалось встановити істину у справі, а визначили роль ОСОБА_9 , як підозрюваної, виключно через придбання нею квартири у м. Шостка.

На переконання апелянтів, залишились поза увагою суду першої інстанції, показання свідка ОСОБА_21 - доньки ОСОБА_17 , щодо проведення обшуку та інших дій, які проводились працівниками поліції, а також показання свідка ОСОБА_22 , яка підтвердила, що надавала гроші у борг ОСОБА_17 для придбання квартири.

Окремо апелянти звертають увагу, що особа, за якою доглядала ОСОБА_17 , бабуся ОСОБА_23 , ні під час досудового розслідування, ні судом першої інстанції з приводу обставин можливого вчинення кримінального правопорушення не допитувалась, хоча вона мала бути безпосереднім свідком всіх подій. Її прізвище взагалі відсутнє у будь-яких процесуальних документах та невідомі її повні анкетні дані.

Також апелянти наголошують на тому, що судом не взято до уваги, що, з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_14 щодо оплати послуг догляду за матір`ю, ОСОБА_16 , яка безпосередньо оплачувала послуги ОСОБА_9 , та показання ОСОБА_9 щодо оплати її послуг у доларах США, вбачається можливість отримання останньою оплати послуг у доларах США, які нею були витрачені на придбання квартири.

Обрання ОСОБА_9 ОСОБА_14 в якості особи, яка буде виступати підозрюваною, на думку апелянтів, є виключно її майновий стан та наявність у неї нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення. За тих самих обставин ні ОСОБА_14 , ні слідством ОСОБА_18 не розглядалась як потенційна підозрювана, хоча обсяг наявних у слідства доказів однозначно не вказував на ОСОБА_9 як на особу, що вчинила кримінальне правопорушення.

Щодо пояснень ОСОБА_9 від 5 серпня 2015 року, то, на переконання апелянтів, з врахуванням положень ч. 3 ст. 87 КПК України, вказані докази є недопустимими, та у будь-якому випадку визначена у них інформація не могла бути покладена в основу обвинувачення.

Також апелянти наголошують на тому, що під час досудового розслідування на ОСОБА_17 здійснювався психологічний тиск про що свідчить той факт, що відібрання відбитків пальців рук у ОСОБА_9 відбувалось, як підозрюваної, при тому, що підозра їй не була повідомлена. Також слідчий, не повідомивши ОСОБА_17 про підозру, забрав в останньої паспорт, який тривалий час не повертав.

Щодо протоколу огляду місця події від 1 липня 2015 року, то апелянти зазначають про те, що грошові кошти у сумі 19800 доларів США не оглядались у повному обсязі з фіксацією всіх наявних у пачках купюр, не вилучались, не визнавались речовими доказами, не приєднувались до матеріалів кримінального провадження № 0009717, не відкривались для огляду обвинуваченій та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України, не досліджувались судом на стадії судового розгляду справи. Жодних доказів того, що під час зазначеного огляду місця події була встановлена наявність саме 19800 доларів США, матеріали справи фактично не містять, оскільки на долучених до протоколу огляду фотознімках наявний лише загальний вигляд двох пачок, кількість банкнот у кожній з яких невідома, та відображена лише зі слів слідчого. Окрім того, навіть версія слідства щодо відсутності 200 доларів (по 100 доларів з кожної пачки), не підтверджена жодними доказами, та не зрозуміло, чому слідчий не зафіксував, які саме дві купюри (з якими номерами та серіями) не вистачає. Грошові кошти слідчий побачив вже на столі, після того, як з грошовими коштами відбулись маніпуляції з боку ОСОБА_16 . Наявність грошових коштів слідчим було встановлено на столі у кімнаті № 1, але шафа, у якій такі грошові кошти знаходились, розташована у кімнаті № 3. Інші кімнати АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 детально слідчим не оглядались та наявні у них речі не описувались, що не дозволяє стверджувати про відсутність грошових коштів в інших кімнатах квартири. Присутність у квартирі потерпілого матері, за якою здійснювали догляд ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , на долучених до протоколу огляду фотознімках не підтверджено. Поняті, які були присутні під час проведення огляду, не допитувались і в судове засідання не викликались. Окремо апелянти звертають увагу, що у протоколі не зазначено, на який саме носій інформації здійснювався запис зроблених фотоапаратом «Олімпус» знімків, як і не зазначено ідентифікуючі дані такого фотоапарату (його модель, серійний номер тощо). Карта пам`яті, на яку здійснювався запис проведення огляду приміщення, до матеріалів кримінального провадження не долучалась та судом під час судового розгляду не досліджувалась. Окрім того, у протоколі огляду не зазначено, яким саме чином слідчим було встановлено наявність саме 19800 доларів США, оскільки у протоколі не зазначено серійні номери всіх наявних у пачках купюр доларів США, не зроблено фотофіксацію всіх наявних купюр. Також в апеляційній скарзі наголошується на тому, що на другому аркуші протоколу огляду місця події зазначено про його проведення за участю власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але жодних доказів того, що ОСОБА_16 належить квартира, у якій проводився огляд, немає. Не містять також і матеріали кримінального провадження документи стосовно власника квартири АДРЕСА_3 , тому невідомо, кому належала квартира та хто виступав її власником. До або після проведення огляду окрема згода від власника на проведення огляду (фактичного обшуку) не отримувалась, що вказує на незаконність будь-яких слідчих та процесуальних дій у такій квартирі та недопустимість отриманих внаслідок таких дій доказів.

На переконання апелянтів, проведення у подальшому обшуку у помешканні ОСОБА_9 мало бути спричинене саме намірами слідства знайти дві відсутні купюри з тих двох пачок, що були оглянуті.

Щодо висновку експертів, то апелянти наголошують на тому, відбитки пальців рук, які вилучені у квартирі, не належать ОСОБА_24 . Один відбиток належить потерпілому, а інші відбитки належать невстановленій особі, це при тому, що з показань ОСОБА_16 вбачається, що вона, нібито, досить часто рахувала грошові кошти, та показання ОСОБА_14 , який показав, що грошові кошти він передав сестрі більше одного року тому та не перераховував. Також апелянти звертають увагу, що за встановлених обставин є не зрозумілим, чому відбитки пальців не відбирались у ОСОБА_18 , хоча вона могла бути потенційною підозрюваною у вчиненні злочину особою.

Щодо протоколу обшуку у ОСОБА_17 , то апелянти зазначають, що відомості, зазначені у протоколі, є сумнівними, оскільки у протоколі обшуку зазначено про те, що у ході проведення обшуку виявлено паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 на ОСОБА_9 , ксерокопія паспорту на ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 1031 грн. та два товарних чека, записник з номером телефону попереднього власника квартири. Далі у протоколі обшуку написано про виявлення документів, але які саме документи, не зазначено та такі документи не зафіксовано у долученій до протоколу обшуку фототаблиці. Окрім того, у протоколі зазначено, що технічним засобом, на який здійснювалась фіксація проведення огляду, виступав «Олімпус», електронний носій 5 камера», однак, будь-які інші ідентифікуючі ознаки такого технічного засобу, його серійний номер, носій інформації, слідчим не зазначено. Карта пам`яті до матеріалів кримінального провадження не долучалась, та судом в ході судового розгляду справи не досліджувалась. Особи, які були понятими при обшуку, не допитувались. Також є не зрозумілим, на якій підставі слідчий ОСОБА_25 вилучив 5 серпня 2015 року у ОСОБА_9 належний їй паспорт, оскільки на той час ОСОБА_9 ще не було вручено повідомлення про підозру. Єдиним поясненням таких незаконних дій слідчого ОСОБА_26 є його намагання вчинити тиск на ОСОБА_9 .

Окремо апелянти наголошують, що підтвердженням вчинення тиску на ОСОБА_9 є відібране ОСОБА_27 у ОСОБА_9 зобов`язання про її обов`язок з`являтись до органів міліції, прокуратури та суду Дніпровського району по першій вимозі, а також зазначено про покарання в разі неявки згідно чинного законодавства України, з урахуванням того, що станом на 5 серпня 2015 року ОСОБА_9 мала статус свідка та жодного зобов`язання по відношенню до органів поліції, прокуратури та суду не мала.

Щодо проведення обшуку у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , то апелянти зазначають, що у ході проведення обшуку виявлено грошові кошти в сумі 500 доларів США нового зразку номіналом купюр по 100 доларів США № LL 58980168 А, LL 589 80167 А, LL 58980165 А, LL 58980164 А, LL 589 80149 А, та грошові кошти в сумі 3500 гривень номіналами купюр по 500 гривень № ГК1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА 1517666, MB 2071739, БТ 1398690, ВИ 8023199, технічний паспорт, договір про надання послуг придбання об`єкту нерухомості, договір о задатке, технічний паспорт № 3749, технічну характеристику квартири, договір купівлі - продажу квартири, договір про надання послуг з газопостачання. Всі документи на квартиру АДРЕСА_4 . Технічним засобом, який було використано під час проведення слідчої дії зазначено Iphone 4 електронний носій 5 мп камера, але будь-які інші ідентифікуючі ознаки такого технічного засобу не зазначені, карта пам`яті до матеріалів справи не долучалась, обвинуваченій та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України не відкривалась, судом в ході судового розгляду кримінальної справи не досліджувалась. Окрім того, слідчим не роз`яснювалось ОСОБА_9 її право звернутись під час проведення обшуку для отримання необхідної правничої допомоги адвоката. При цьому у протоколі обшуку слідчим не зазначено, де саме та яким чином ним було виявлено грошові кошти, не надано роздруківку знімків квартири, де проводився обшук, не зазначено жодних обставин, за яких мало бути проведено обшук. Фототаблиця з усіма вилученими під час обшуку грошовими коштами та документами слідчим не складалась та до протоколу обшуку не долучалась, тому точно ідентифікувати всі вилучені у ОСОБА_9 грошові кошти та документи на даний час неможливо. Все це, на переконання апелянтів, вказує на те, що слідчий ОСОБА_25 грошові кошти у ОСОБА_9 або не вилучав взагалі, або підкинув їх з метою створення доказів вини ОСОБА_9 у скоєнні злочину. На думку апелянтів, відсутність доларів США, як доказів, підтверджується їх передачею не ОСОБА_9 , як власнику таких грошових коштів, а ОСОБА_14 , який до таких грошових коштів відношення не мав. Лише через рік після проведення обшуку слідчий вирішив зафіксувати вилучені у ОСОБА_9 речі та грошові кошти, склавши протокол огляду без присутності понятих.

Щодо протоколу огляду предметів від 11 жовтня 2016 року, апелянти наголошують на тому, що під час огляду застосовано цифрову камеру мобільного телефону. Цифровий носій інформації (карта пам`яті) з мобільного телефону Iphone до матеріалів кримінального провадження не долучався та судом в ході судового розгляду не досліджувався. Зважаючи на те, що мобільні телефони марки Iphone не мають відповідного слоту для встановлення карти пам`яті, подальша роздруківка оглянутих грошових коштів могла бути проведена лише шляхом копіювання файлів з мобільного телефону на комп`ютер з їх подальшою роздруківкою. З урахуванням цього апелянти зазначають, що оригінальні знімки, нібито, оглянутих слідчим грошових коштів ніхто не бачив, та друк фото відбувся лише після численних маніпуляцій слідчого з отриманими фотознімками. Окремо апелянти звертають увагу на те, що слідчим до протоколу огляду долучено лише 2 роздруківки світлин лише з однієї сторони 5-ти купюр по 100 доларів США, хоча ним також були оглянуті і документи (технічні паспорти на квартири, договір про надання послуг прибирання, договір про завдаток, договір купівлі - продажу квартири, договір про надання послуг газопостачання тощо), паспорт ОСОБА_9 , ідентифікаційний код ОСОБА_9 , грошові кошти у сумі 1031 грн., записна книжка, два товарних чека. Така вибірковість дій слідчого, на думку апелянтів, свідчить про його намагання легалізувати отримані з порушеннями речові докази, наявність яких він у повному обсязі та належним чином під час проведення обшуку не підтвердив.

Також апелянти зазначають, що вилучені у ОСОБА_17 доларові купюри визнані речовими доказами та у подальшому передані потерпілому під зберігальну розписку, яка не містить дати складання. Зазначені грошові кошти у сумі 500 доларів США ОСОБА_17 та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України не відкривались та судом в ході судового розгляду справи не досліджувались. Потерпілий ОСОБА_14 суду у подальшому грошові кошти для дослідження не надавав, як і 19800 доларів США які судом також не досліджувались, що у свою чергу ставить під сумнів наявність таких грошових коштів у потерпілого ОСОБА_14 та його сестри ОСОБА_16 . На переконання апелянтів, наведені обставини, а також той факт, що нібито передані потерпілим на зберігання своїй сестрі ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 30 тис. доларів США були з послідовними номерами, може свідчити про факт їх можливого придбання у банківській установі, проте, вказані факти ні слідством, ні судом не встановлювався, хоча саме таку обставину можливо було підтвердити достатньо легко шляхом направлення відповідних запитів.

Окремо апелянти акцентують увагу, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року було зобов`язано працівників СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві у рамках кримінального провадження № 0009717 повернути ОСОБА_9 майно, вилучене під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_4 , а саме: паспорт громадянина України ОСОБА_9 , ідентифікаційний код ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 1031,00 грн., два товарних чека, записник, а також вилучене під час проведення обшуку в кв. АДРЕСА_5 , а саме: грошові кошти в сумі 500 доларів США нового зразку номіналом по 100 доларів США: IX 58980168 А, IX 58980167 А, IX 58980164 А, IX 5898019 А, IX 58981065 А, грошові кошти в сумі 3500,00 грн., номіналом купюр по 500 грн., № ГК 1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА 1517666, MB 2071739. БТ 1398690, ВИ 8023199, технічний паспорт, договір про надання послуг прибирання об`єкту нерухомості, договір про завдаток, технічний паспорт № 3749, технічна характеристика квартири, договір купівлі - продажу квартири, договір надання послуг з газопостачання. Зазначена ухвала суду в частині повернення ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 500 доларів США органом досудового розслідування виконана не була, а, на противагу зазначеній ухвалі суду вказані грошові кошти у сумі 500 доларів США слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_28 передав ОСОБА_14 під зберігальну розписку. На переконання апелянтів, зважаючи на те, що розписка ОСОБА_14 не містить дати її складання, слідчий ОСОБА_28 постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання складав вже після отримання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року та свідомо зазначив більш ранню дату, щоб прикрити свої незаконні дії. Апелянти зазначають, що на підтвердження того, що слідчий ОСОБА_28 передав ОСОБА_14 грошові кошти після 15 грудня 2016 року свідчить те, що всі належні ОСОБА_9 речі та грошові кошти отримала її захисник ОСОБА_29 у період з 16 січня 2017 року по 1 березня 2017 року. Апелянти наголошують на тому, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва про передачу ОСОБА_9 вилучених у неї грошових коштів та документів прямо вказує на те, що слідчий суддя не знайшов підстав вважати такі грошові кошти належними ОСОБА_14 .

Відносно протоколу огляду від 17 серпня 2015 року в апеляційній скарзі наголошується на тому, що предметом огляду є банкнота номіналом 100 (сто) доларів США нового зразку № 589801166 А (не зазначено серію купюри та номер 589801166А відрізняється від тих номерів, що вже були зазначені під час проведення інших слідчих дій по кримінальному провадженню). Номер купюри у наявному у протоколі огляду описі та на наявних зображеннях відрізняється. Поняті Дніпровським районним судом м. Києва під час судового розгляду кримінального провадження не викликались та не допитувались. Які саме технічні засоби було застосовано слідчим СВ Шосткинського MB ОСОБА_30 під час проведення зазначеної слідчої дії невідомо, бо відсутні будь-які технічні чи ідентифікаційні дані такого технічного засобу, не зазначено його модель, марку, серійний номер, не зазначено на який носій інформації здійснювалась фіксація створених зображень, носій інформації до матеріалів кримінальної справи не долучався, обвинуваченій та захиснику в порядку ст. 290 КПК України не відкривався, судом під час судового розгляду не досліджувався. Окремо апелянти зазначають про те, що доручення слідчому ОСОБА_31 на проведення будь-яких слідчих та процесуальних дій по кримінальному провадженню від слідчих слідчої групи відсутнє, а постанова про проведення процесуальних дій на іншій території була винесена слідчим ОСОБА_27 2 вересня 2015 року, тобто, вже після того, як слідчим СВ Шосткінського MB ОСОБА_32 було проведено певні слідчі дії.

При цьому апелянти вказують, що відповідно до постанови про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 17 серпня 2015 року купюру номіналом 100 доларів США нового зразка № LL58980166A, було визнано та приєднано до кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0009717, як речовий доказ. Проте, у той же день зазначену купюру номіналом 100 доларів США нового зразку № LL58980166A було повернуто гр. ОСОБА_15 . Купюра номіналом 100 доларів США нового зразку № LL58980166A у матеріалах кримінальної справи відсутня, обвинуваченій та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України не відкривалась, судом в ході судового розгляду не досліджувалась. У двох складених у один і той же день 17 серпня 2015 року слідчим ОСОБА_32 процесуальних документах (протоколі огляду та постанові про визнання і приєднання до провадження речових доказів) зазначено дві різні купюри грошових коштів, що свідчить про огляд слідчим однієї купюри, а визнання та приєднання до провадження іншої купюри.

Апелянти наголошують, що всі без виключення обшуки та огляди проводились слідчими без відеофіксації технічними засобами, що не дозволяє встановити дійсність всіх зазначених у протоколах обшуку та протоколах огляду обставин щодо наявності грошових купюр (у доларах США та гривні), їх серійних номерів, наявності інших документів, наявність яких належним чином не було зафіксовано, ОСОБА_15 в судовому засіданні не допитували, а тому апелянти вважають, що суд не міг посилатись на вищевказані обставини під час винесення оскаржуваного вироку.

Окремо апелянти звертають увагу на те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року було задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на затримання ОСОБА_9 , і, обґрунтовуючи ухвалу, судом зазначено те, що 2 вересня 2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України та на час подання слідчим клопотання до суду ОСОБА_9 оголошена у розшук. Проте, належних доказів того, що ОСОБА_9 отримала повідомлення про підозру у скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять. Єдиним підтвердженням можливого вручення повідомлення про підозру є посилання на це слідчим ОСОБА_27 у постанові про проведення процесуальних дій на іншій території, де вказується про вручення повідомлення про підозру 2 вересня 2015 року під підпис матері ОСОБА_9 - ОСОБА_33 . При цьому жодних доказів того, що ОСОБА_34 є матір`ю ОСОБА_9 , або те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_34 зареєстровані за однією адресою, матеріали кримінальної справи не містять, як і не містять жодних доказів переховування ОСОБА_9 за чотирма вказаними слідчим адресами та належним вжиттям ним заходів щодо вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру 2 вересня 2015 року. Проте, апелянти вважають, що інформація, яку зазначив слідчий у постанові про отримання у прокурора ОСОБА_35 погоджене повідомлення про підозру ОСОБА_9 , його виїзд за 300 км від м. Києва за чотирма адресами, де, нібито, проживає ОСОБА_9 , його повернення до м. Києва та у той же день 2 вересня 2015 року складання постанови про проведення процесуальних дій на іншій території, є фізично неможливим, і, на переконання апелянтів, свідчить про фабрикування слідчим доказів та намаганням таким чином створити підстави для оголошення ОСОБА_9 у розшук. Яким чином слідчий ОСОБА_25 встановив переховування ОСОБА_9 за однією з зазначених у постанові адрес невідомо, бо жодні докази на підтвердження його посилань відсутні. Наявні у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження посилання на винесення слідчим ОСОБА_27 постанов про оголошення ОСОБА_9 у розшук, зупинення та відновлення досудового розслідування (12 постанов), не узгоджуються з проведеними по кримінальному провадженню слідчими та процесуальними діями. З усіх передбачених законом підстав для зупинення досудового розслідування слідчим у процесуальних документах зазначалось переховування ОСОБА_9 від органів слідства та відповідно оголошення її у розшук, але місцезнаходження ОСОБА_9 у цей час слідчому було відоме, бо у своїй постанові про проведення процесуальних дій на іншій території слідчий ОСОБА_25 зазначав якраз таки про переховування ОСОБА_9 за чотирма зазначеними ним адресами, що, як зазначають апелянти, свідчить про те, що місцезнаходження ОСОБА_9 слідчому було відомим, але належні заходи для її виклику та вручення повідомлення про підозру не вчинялись. Всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії слідчий ОСОБА_25 не вчинив та у подальшому допустив вчинення таких дій поза межами відновленого ним досудового розслідування. Окремо апелянти звертають увагу, що слідчий ОСОБА_25 лише 2 вересня 2015 року відправив до м. Шостка Сумської області постанову про проведення процесуальних дій на іншій території зі строком виконання до 5 вересня 2015 року, але, не чекаючи відповіді, він 3 вересня 2015 року оголосив ОСОБА_9 у розшук, а 4 вересня 2015 року зупинив досудове розслідування, що вказує на безпідставність оголошення розшуку ОСОБА_9 та подальшого зупинення досудового розслідування.

Апелянти наголошують, що відновлення досудового розслідування за постановами слідчих ОСОБА_26 , ОСОБА_36 , прокурора ОСОБА_35 згідно з даними реєстру матеріалів досудового розслідування охоплює наступні періоди часу: 11 жовтня 2016 року ; 4 квітня 2017 року-8 квітня 2017 року; 12 квітня 2017 року - 15 квітня 2017 року; 5 травня 2017 року; 23 травня 2017 року; з 21 червня 2017 року. Зважаючи на це, як зазначають апелянти, допит свідка ОСОБА_37 (10 вересня 2015 року), ОСОБА_38 (16 травня 2017 року), ОСОБА_39 (15 травня 2017 року), винесення слідчим ОСОБА_27 12 вересня 2015 року постанови про проведення процесуальних дій на іншій території, відбулись поза межами відновленого досудового розслідування, а клопотання про арешт майна з боку слідчого ОСОБА_26 від 23 травня 2015 року взагалі відбулось за погодженням з прокурором ОСОБА_40 до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Окремо апелянти зазначають про те, що, всупереч вимог закону, ні копії постанов про зупинення досудового розслідування, ні копії постанов про відновлення досудового розслідування на адресу ОСОБА_9 та її захисника не відправлялись, і такі постанови відсутні в матеріалах кримінального провадження та не були досліджені судом. Апелянти наголошують на тому, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру від 2 вересня 2015 року та повідомлення ОСОБА_9 про зміну раніше повідомленої підозри від 22 червня 2017 року матеріали кримінального провадження також не містять, як не містять і доказів того, що таке повідомлення двічі відправлялось на адресу ОСОБА_9 та/або нею отримувалось.

В апеляційній скарзі також зазначається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року слідчому надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_4 . Проведення обшуку у зазначеній квартирі за версією слідчого було зумовлене тим, що 13 березня 2017 року до СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві надійшла заява ОСОБА_9 , в якій вона просила зв`язатись з її адвокатом для прийняття рішення щодо скасування постанови про оголошення її в розшук, де адресатом заяви відправника є м. Шостка, тому слідчий дійшов висновку, що ОСОБА_9 може переховуватись в квартирі АДРЕСА_4 ; у квартирі АДРЕСА_5 . Проте, по тексту ухвали суду зазначається лише одна адреса - квартира АДРЕСА_4 , та підстави її обрання з двох можливих помешкань ОСОБА_9 невідомі. Перебування ОСОБА_9 у придбаній нею квартирі підтверджує і те, що вона за весь час проведення досудового розслідування від слідства та суду не переховувалась, та в розшук слідчий ОСОБА_25 оголосив її без законних для цього підстав. Протоколом обшуку від 22 червня 2017 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_41 у період часу з 10.20 год. по 10.40 год. встановлено наявність ОСОБА_9 . Адреса проведення обшуку у протоколі не зазначена, а поняті в ході судового розгляду справи не допитувались, фотофіксація проведення обшуку була виконана слідчим на мобільний телефон Iphone 6 зі збереженням на електронному носії, але сам електронний носій (карта пам`яті) до матеріалів кримінальної справи не долучалась, в ході судового розгляду не досліджувалась. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року відносно ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Апелянти вважають, що обґрунтування рішення слідчого судді в ухвалі дає підстави зробити висновок про упереджену позицію слідства та намагання вплинути на ОСОБА_9 шляхом обрання відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також апелянти вказують про те, що 19 липня 2017 року ОСОБА_9 вручено повідомлення про завершення досудового розслідування, але внаслідок перебування її захисника ОСОБА_29 у відпустці до 28 липня 2017 року ОСОБА_9 з матеріалами кримінального провадження не ознайомлювалась. Жодних доказів відмови ОСОБА_9 від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України матеріали кримінального провадження не містять. Повідомлення про можливість ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 19 липня 2017 року на підтвердження вручення ОСОБА_9 містить посилання на двох осіб ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , які нібито були присутні у приміщенні службового кабінету № 311 слідчого ОСОБА_44 , але особисті дані зазначених осіб відсутні, вони не допитувались слідчим та судом, а тому, як зазначають апелянти, підтвердити, що слідчий дійсно намагався вручити ОСОБА_9 зазначене повідомлення, а вона відмовилась від його отримання, неможливо.

Крім того, в апеляційній скарзі вказано про те, що у матеріалах кримінального провадження наявна розписка ОСОБА_9 про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування від 28 серпня 2017 року. Після цього, лише 11 грудня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0009717 відносно ОСОБА_9 був направлений до Дніпровського районного суду м. Києва для здійснення судового розгляду. Тобто, з 23 серпня 2017 року по 11 грудня 2017 року (коли обвинувальний акт відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року надійшов до суду, минуло 110 днів.

В апеляційній скарзі також наголошується про порушення органом досудового розслідування передбачених ст. 219 КПК України процесуальних строків. Апелянти зазначають про те, що жодних даних про вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру від 2 вересня 2015 року матеріали справи не містять. Оскільки в розумінні захисту обвинуваченої ОСОБА_9 строк досудового розслідування тривав з 2 вересня 2015 року до 11 грудня 2017 року та за цей час відповідними прокурорами строк досудового розслідування не продовжувався, органом досудового розслідування було допущено суттєві порушення КПК України, які свідчать про хибність та незаконність винесення Дніпровським районним судом м. Києва 1 вересня 2021 року оскаржуваного вироку. Окремо апелянти зазначають, що, навіть, якщо рахувати строк досудового розслідування, виходячи з зазначеної слідчим ОСОБА_45 у реєстрі матеріалів досудового розслідування інформації (зупинення та відновлення досудового розслідування), то все одно вбачається порушення строків досудового розслідування з боку слідчих Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві та непродовження таких строків відповідним прокурором. Так, апелянти вказують про те, що в період з дня, коли повідомлення про підозру, нібито, було вручено ОСОБА_9 - 2 вересня 2015 року, слідчим відновлювались та зупинялись строки досудового розслідування до 21 червня 2017 року (досудове розслідування було відновлене 11 жовтня 2016 року, з 4 квітня 2017 року по 8 квітня 2017 року, з 12 квітня 2017 року по 15 квітня 2017 року, 5 травня 2017 року, 23 травня 2017 року) минуло 13 днів. Ще 51 день обраховується з 21 червня 2017 року по 14 серпня 2017р., коли ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року ОСОБА_9 та її захиснику ОСОБА_29 було встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 23 серпня 2017 року включно. Всього нараховується вже 64 дня, до яких треба додати ще 110 днів у період з 24 серпня 2017 року по 11 грудня 2017 року, коли обвинувальний акт нарешті надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва, про що суддею зазначено в ухвалі про призначення підготовчого судового засідання від 12 грудня 2017 року. З урахуванням наведеного, до моменту направлення обвинувального акту до Дніпровського районного суду м. Києва пройшло 174 дня та жодне клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, яке б на той час мало подаватись прокурору не пізніше 14-15 вересня, оскільки 19-20 вересня 2017 року закінчувалось 3 місяці строку досудового розслідування, у матеріалах кримінального провадження відсутнє, як і відсутнє посилання на продовження строків досудового розслідування у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. Про невчинення слідчим дій, направлених на продовження строку досудового розслідування до 6 місяців свідчить також і те, що копія клопотання про продовження строку досудового розслідування мала б вручатись підозрюваній ОСОБА_9 та її захиснику не пізніше ніж за 5 днів до дня подання клопотання прокурору (в порядку ч. 3 ст. 295 КПК України в редакції, що діяла на той час), але таке клопотання ОСОБА_9 та захиснику ОСОБА_29 слідчим не вручалось. При цьому загальний строк досудового розслідування встановлений ч. 1 ст. 219 КПК України у 12 місяців закінчився 2 вересня 2016 року, бо жодних доказів перебування ОСОБА_9 у розшуку, неодноразового зупинення та відновлення досудового розслідування по кримінальному провадженню, прокурором не надано та такі докази не досліджувались судом в ході судового розгляду.

Апелянти наголошують, що наданий суду обвинувальний акт датований 28 серпня 2017 року, у той час як у Реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження є посилання на обвинувальний акт, що складений слідчим та затверджений прокурором 23 серпня 2017 року

На переконання апелянтів, судом у вироку не надано жодної оцінки показам потерпілого та свідків, обвинуваченої, лише констатовано те, що ними було повідомлено суду), та не зазначено, чому показам потерпілого та свідкам сторони обвинувачення, наданим обвинуваченням доказам суд надав перевагу, а покази обвинуваченої, свідків захисту суд не врахував. Суд навіть не написав, що до показів обвинуваченої та свідків захисту він відноситься критично. Також апелянти зазначають про безпідставність вказаного судом часу, нібито, скоєного ОСОБА_9 кримінального правопорушення 04.00 год. 7 червня 2015р., оскільки зазначений час не знайшов свого підтвердження в показаннях потерпілого та свідків обвинувачення, доказах, що були досліджені судом.

У запереченнях представник потерпілого ОСОБА_12 просить залишити вирок суду без зміни, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_9 - без задоволення. Представник потерпілого зазначає про те, що позиція захисту є просто не зрозумілою, адже суд першої інстанції не уповноважений проявляти ініціативу в збиранні доказів, інакше він може стати на сторону однієї із сторін, що є порушенням ч. 6 ст. 22 КПК України, оскільки суд лише створює умови для реалізації своїх прав сторонами, а сам зберігає об`єктивність та неупередженість.

На думку представника потерпілого, є неспроможним обґрунтування на спростування обвинувачення та обставина, що не встановлено родинних відносин потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_16 , яка опікувалась матір`ю потерпілого, а відповідно і своєю матір`ю та коштами.

Звертається увага на те, що захист ставить під сумнів факт крадіжки тільки тому, що свідок ОСОБА_16 - роботодавець сказала свідку ОСОБА_46 - няні, що викрали 500 доларів США. Заперечення цьому просто зайві. У заперечення вказується і про те, що захисник, зазначаючи про те, що обвинуваченій платили доларами, далі виходить за межі судового розгляду, бо в суді ці обставини не досліджувались, обраховує річний бюджет обвинуваченої, одночасно маніпулює, бо включає зарплату в місяць 3000 грн., що не відповідає зібраним доказам. В суді ОСОБА_9 вказувала, що їй платили 3000 грн., але за 3 тижні, а працювали вони з колегою «тиждень через тиждень». З пояснень нянь та ОСОБА_16 теж підтверджується, що няні працювали через тиждень, тому 3 тижні охоплюється не в один місяць, а півтора місяця, тому розрахунок є некоректним, бо завищений на третину.

Представник потерпілої зазначає, що необґрунтованість доводів апеляційної скарги полягає ще й у тому, що до допиту обвинуваченої не досліджувалась сума та вид заробітної плати нянь. Як встановлено в суді, найм на роботу та розрахунок за роботу виконувала свідок ОСОБА_16 , яка на той час уже була допитана, але без обставин про вид та суми зарплати няням. Тому і виникла необхідність повторного і одночасного допиту свідка ОСОБА_16 .

Щодо огляду квартири, то представник потерпілого вказує, що переважна частина валюти, що залишилась, фіксується в кімнаті № 1, з показів ОСОБА_16 вона вирішила забрати кошти перед приходом нової няні, тому і виявила відсутність коштів. Що гроші зберігались кімнаті № 1, а виявила відсутність в іншій кімнаті № 3 ніяких сумнівів, тим більше порушень, не вбачається. І ця обставина не випадає з логічного ланцюга розвитку подій, щоб викликати сумнів.

Зазначається в запереченнях і про те, що не може вважатись порушенням і не фіксування всіх наявних купюр. Ступінь деталізації фіксування обставин на місці огляду визначає слідчий, тому жодних процесуальних чи матеріальних норм слідчим не порушено, щоб вважати протокол огляду сумнівним чи недопустимим. Крім того, на думку представника, не має значення для розслідування крадіжки і приналежність квартири, в якій вчинено злочин, а також якщо не існує претензій та порушень прав власника квартири з приводу її огляду, то не має права захист втручатись в правовідносини поліції і власника квартири, вишукуючи неіснуючі порушення. Обшук квартири обвинуваченої АДРЕСА_5 від 5 серпня 2015 року, де вилучені викрадені долари США, проведений з дотриманням всіх процесуальних вимог.

Представник потерпілого переконаний, що захист апелює до неіснуючих порушень, претензія, що вилучені купюри не оглянуті, також не має правових підстав вважатись порушенням. Слідство не перешкоджало в реалізації таких прав ОСОБА_9 та захисниці. Суд також не перешкоджав обвинуваченій та захисниці пред`явити та досліджувати вилучені кошти як докази в суді першої інстанції відповідно до ст. ст. 22, 42 та ч. 4 ст. 46 КПК України, але з таким клопотаннями обвинувачена та захисниця не звертались, тому заявляти такі начебто порушення в апеляційній інстанції - некоректно.

Що стосується помилки у протоколі огляду 100-доларової купюри від 17 серпня 2015 року в м. Суми-слідчим ОСОБА_32 , то дійсно існує помилка в тексті протоколу. Слідчий вказав купюру за номером 589801166А (одна цифра «1» зайва), а в дійсності номер купюри 58980166А. В той же час до протоколу огляду додана фото-таблиця з правильним номером НОМЕР_4 . Також в заяві ОСОБА_15 про добровільну видачу купюри в постанові про визнання купюри речовим доказом номер купюри вказаний правильно 58980166 А, Отже, вважати протокол недійсним через граматичну помилку нема підстав.

Що стосується строку досудового розслідування, то представник потерпілого вказує на те, що захист хибно обраховує строк досудового розслідування, оскільки не врахував вимоги кримінального процесу, які діяли на момент закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів провадження. Вбачається, що досудове розслідування з моменту пред`явлення підозри від 2 вересня 2015 року до дати 19 липня 2017 року складання протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваній ОСОБА_9 складає - 40 днів слідства. Крім того, судом першої інстанції ці питання не досліджувались, що є підставою не розглядати це питання апеляційному суду взагалі.

Щодо доводів апеляційної скарги про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 , то жодних заперечень, скарг чи клопотань ні під час досудового розслідування, ні судового розгляду не надходило від захисниці та обвинуваченої про незаконність дій.

Щодо відсутності доказів вини ОСОБА_9 , обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, представник наголошує на те, що жоден інший доказ не визнаний в суді недопустимим доказом та визнаний обвинуваченою та її захисницею, бо клопотань про визнання будь-якого доказу недопустимим від них до суді першої інстанції не надходило.

З позиції потерпілої сторони кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розпочинаючи з огляду приміщення квартири АДРЕСА_3 , проведенням досудового розслідування та судового розгляду, закінчуючи обвинувальним вироком з призначенням покарання та задоволення цивільного позову, розслідувано з дотриманням вимог кримінального процесу та міжнародних норм кримінального права. Вина ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину та спричинення матеріальної та моральної шкоди потерпілому доведена належними та допустимими доказами. Рішення у справі є справедливим законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, позицію сторони захисту на підтримання доводів апеляційної скарги, представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, а також за клопотанням сторін повторно наявні у справі докази, а також з метою перевірки доводів апеляційної скарги надані стороною обвинувачення, допитавши свідка, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо обвинуваченої, не у повній мірі дотримався вище вказаних вимог закону.

Так, в судовому засіданні 16 червня 2021 року обвинувачена ОСОБА_9 , надаючи показання, вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та цивільний позов не визнала та показала, що з 2009 року вона працювала у сім`ї ОСОБА_14 та доглядала за бабусею ОСОБА_47 . Працювала разом зі змінницею, тиждень через тиждень. Коли її змінниця влаштувалась на іншу роботу, вона ( ОСОБА_48 ) працювала три тижні без відпочинку, і тоді ОСОБА_49 платила доларами. Так вона працювала 4 роки. У 2013 році вона звільнилась та поїхала до Москви на заробітки, після повернення у вересні місяці з жовтня 2013 року знову влаштувалась на цю роботу. Вона збирала кошти на квартиру, покупала долари, квитанції про що вони долучали до справи. Долари, які їй платили тут за роботу, вона теж збирала. У 2013 року, десь перед ОСОБА_50 , змінниця повідомила, що ОСОБА_49 принесла до дому гроші. Вона ( ОСОБА_48 ) запитала, що за гроші. Змінниця повідомила, що долари. Вона ( ОСОБА_48 ) сказала, що краще хай забере гроші, бо і люди сторонні приходять, однак, гроші не забрали. Десь у березні 2014 року, коли вона прийшла на роботу, ОСОБА_19 сказала, що ОСОБА_51 забрала гроші. Приблизно у цей час вона ( ОСОБА_48 ) знайшла ще роботу у фітнес-клубі. Працювала через тиждень. Так було 7 місяців. З фітнес-центра пішла у зв`язку з тим, що у неї почалась алергія на хімію. Десь у 2014 році ОСОБА_51 принесла додому продукти харчування та грошові кошти, попросивши, щоб вона їх заховала, оскільки поспішає. Вона ( ОСОБА_48 ) забрала два конверти та поклала у шафу. Продукти віднесла на кухню. Після того, як розібрала продукти, побачила маленький згорточек у целофані. Розвернувши його, побачила долари. Вона стягнула знову цей згорток та поклала на полку до інших грошей. Днів через 2-3, коли прийшла ОСОБА_51 , вона їй сказала, куди поклала гроші, та попросила забрати, бо бували моменти, коли біля бабусі нікого не було, просили інших людей доглянути її. Приходила і консьєржка, і онучка, яка, коли їй потрібні були гроші, заходила у спальню та брала кошти. До ОСОБА_52 приїздили друзі, які ночували у квартирі. Гроші так пролежали рік-півтора. Коли була зарплата, ОСОБА_51 платила долари, говорила, щоб вони поміняли. У 2015 році червень-липень вона пошкодила ногу, тому не змогла вийти на роботу, про що повідомила ОСОБА_53 . До лікарні вона не зверталась. ОСОБА_19 на другий чи третій день привела свою знайому, яка почала там працювати. У період часу, коли вона одужувала, вирішила подивитись квартиру, оскільки давно цим питанням займалась. Вона звернулась до агентства, яке підібрало їй квартиру за ті кошти, які у неї були. Вона ще взяла у борг на квартиру гроші у своєї подруги. Їй зателефонувала ОСОБА_19 та запитала, коли вона вийде. Вона зателефонувала ОСОБА_54 , яка сказала, що не треба їй ( ОСОБА_48 ) приїжджати, хай працює ця нова жінка. Договір протягом цього часу не укладався. Вона ( ОСОБА_48 ) влаштувалась доглядати за іншою жінкою за місцем проживання, тоді ж купила квартиру та почала там робити ремонт. На початку серпня, коли вона була на новій квартирі, постукали у двері. Вона відкрила двері, стояло 2 чоловіка, сказали, що поліція, відштовхнули її та зайшли у квартиру. Один представився, а іншій - ні. Закрили двері на ключ. Один, який себе не називав, почав бігати по квартирі, у ванній був, щось нахилявся, а потім почав звинувачувати її у тому, що вона викрала гроші та купила квартиру. Вона заперечувала це все. Другий чоловік почав говорити, що все, що її відбитки пальців там, все проти неї. Перший зайшов у кімнату, сказав, що все чисто, на що другий сказав, щоб перший йшов та ще шукав. Квартира була порожня, у ній нічого не було. Один з чоловіків забрав її телефон, сумку, з сумки забрав 1000 з чимось гривень, документи, паспорт, сказав, що, поки вона не підпише документи, щиросердне, нічого не буде, що вони її заарештують, щоб вона подумала про дітей. Вона попросила телефон, щоб подзвонити. Вона хотіла подзвонити ОСОБА_54 , щоб дізнатись, що відбувається. Їй не дали цього зробити. Потім другий чоловік пішов за понятими. Прийшли дві жінки, де він їх знайшов, їй ( ОСОБА_48 ) невідомо. Потім одягнув рукавички, знову почав сумку обшукувати, дістав всі документи, гроші. Одна понята прочитала документ, а інша відмовилась, вказавши, що вона не розуміє російську. Вони підписали документи. Після цього її повезли на квартиру по АДРЕСА_8 , по дорозі запросивши понятими якихось двох жінок, які сиділи на лавці. В квартирі забрали долари, які належать їй, та гривні. Склали якійсь документ, які жінки ці прочитала та підписали. Жінок відпустили, а їй сказали, що зараз їдуть до поліції, де вона буде давати показання. Вони поїхали до поліції. У неї піднявся тиск. У поліції у неї взяли відбитки, сказали, що поки вона все не підпише, її нікуди не відпустять. Навіть, у туалет не пускали. Вона писала під диктовку пояснення, примусивши фактично її підписати. Вона попросила дати їй окуляри, бо без них вона не може читати, їй відмовили. Після того, як вона все підписала, їй повернули телефони та сумку, сказавши, що їй зараз зателефонують. Документи, гроші, паспорт їй не повернули. Через деякий час їй зателефонував ОСОБА_55 та почав їй погрожувати, говорив, що вона тепер винна. Вона йому сказала, що гроші не брала, на що ОСОБА_55 сказав, що не треба було підписувати, якщо гроші не брали. Вона сказала, що її примусили, на що ОСОБА_55 сказав, що тепер вона нікуди не дінеться, хай збирає гроші. Потім знову був телефонний дзвінок, щоб вони продавали будинок, бо сума велика. Потім вона звернулась до адвоката, який написав декілька заяв. 1 вересня 2015 року вона була у Шосткінський прокуратурі, а ввечері їй зателефонував прокурор, запитав, чи може вона прийти на наступний день у прокуратуру. 2 вересня 2015 року вона прийшла до прокуратури. Прокурор сказав, що вона рано прийшла, щоб вона прийшла пізніше. Перед цим він кудись телефонував. Вона прийшла десь через годину. Їй знову сказали, що рано прийшла. Вона поїхала з подругою на цвинтар. По дорозі їй зателефонувала особа, яка представилась прокурором м. Шостки, щоб вона підійшла до будинку, він привіз їй паспорт. Вона сказала, що зараз не може прийти, бо їде на цвинтар, попросила, щоб залишили паспорт сусідам. Цей прокурор сказав, що не можна сусідам паспорт залишати. Вона попросила, щоб залишив у прокуратурі, а вона підійде. Через деякий час їй знову зателефонував чоловік, сказав, що з пенсійного фонду, що він зараз у мами, щоб вона під`їхала до будинку мами. Вона сказала, що не може, оскільки за містом. Чоловік каже, що тоді він під`їде до неї. Вона сказала, що на цвинтарі. Потім мама, яка була інвалідом та на даний час вже померла, їй сказала, що ходили по всьому будинку, відкривали всі шафи, питали про неї ( ОСОБА_48 ), склали якісь документи, фотографували маму, сказали підписати документи, хоча мама нічого не бачила, оскільки у неї була катаракта. Що вона підписувала, вона не знає. Її ( ОСОБА_48 ) брат був опікуном матері. Проте, брата на той час не було. Після цього ці люди поїхали до доньки до дому, погрожували їй, насильно зайшли у будинок 2 чоловіка, а 2 залишились на вулиці. Почали питати, де вона ( ОСОБА_48 ), на що зять відповів, що не знає, де теща. Цей чоловік почав говорити зятю, що у зятя великий будинок, якщо б це було у м. Києві, то озолотитися можна, якщо будинок продадуть, то можуть віддати гроші за тещу. Зять відмовився. Цей чоловік почав говорити, що у зятя є машина, можуть теж її продати. Зять відмовився. Після цього ці чоловіки пішли. У 2017 році їй зателефонував слідчий.

Зарплата виплачувалась і у гривнях, і у доларах. Зарплата була, як їй здається, 3000 грн. за три тижні.

Суд першої інстанції, аналізуючи показання обвинуваченої, яка стверджувала, що крадіжку не вчиняла, невизнання обвинуваченою своєї вини, твердження сторони захисту про невідповідність висновків органу досудового розслідування обставинам вчинення кримінального правопорушення, визнав їх надуманими, розцінивши, як спосіб захисту обвинуваченої, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, та, визнаючи ОСОБА_9 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, послався на показання потерпілого, свідків, письмові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_14 25 липня 2018 року в суді першої інстанції два роки тому померла його мама, яка проживала за адресою: АДРЕСА_9 , яка була тяжко хвора, недієздатна та потребувала сторонньої допомоги. Сестра - лікар, яка сказала, що за мамою потрібний постійний догляд. Працівників по догляду за мамою відбирала його сестра, було декілька таких. Останній раз серед таких працівників була і ОСОБА_9 . До цього він ОСОБА_17 не знав. ОСОБА_17 доглядала його маму приблизно два роки за місцем проживання мами. Він не часто бував у мами, бо поруч проживала сестра. Працівниць завжди було двоє, оскільки мама потребувала цілодобовий догляд. Контроль за доглядальницями здійснювала сестра. У період 2014-2015 років він передав своїй сестрі 30 тисяч доларів США на зберігання, так як він проживає в іншій квартирі, часто їздить по Україні. Через деякий час зателефонувала йому сестра і сказала, що вкрали 30 тис. доларів. Потім з`ясувалось, що викрали 10200 доларів, а решта була покладена назад. Гроші були у пачках стодоларовими купюрами, які сестра зберігала у квартирі мами, у піджаку батька, який висів у шафі. Чого сестра тримала там гроші, не знає. Сестра повідомила, що про наявність грошей знали ОСОБА_17 та інша доглядальниця, яким вона показала, де вони будуть зберігатися. Він не знав, де зберігались гроші. Сестра сказала потім, що гроші зберігала у мами, бо там постійно були люди. Сестра повідомила доглядальниць, сподіваючись, що гроші будуть ціліше. Сестра декілька разів у місяць заходила, дивилась гроші. Коли останній раз сестра бачила гроші, йому невідомо. Було відкрито провадження, приходила міліція, все оглядала. Були такі моменти, що свідчили, що ОСОБА_17 як раз і вкрала гроші. Моменти ті, що ОСОБА_17 через 2,5-3 місяці за ці кошти придбала квартиру у Шостці, квартира коштувала 7 тис. доларів. Це перевірили працівники міліції. Оплата роботи доглядальниць була у гривнях, курс долара мінявся. Оплата була 1000 грн. і більше у місяць. Те, що ОСОБА_17 вкрала, він одразу вказав у заяві тому, що ОСОБА_17 мінялася як раз, але не прийшла на роботу, зателефонувала сестрі, сказала, що вона не хоче працювати, що вивихнула ногу. Зі слів сестри, остання запропонувала ОСОБА_17 вийти пізніше, але ОСОБА_17 відмовилась, забрала перед цим ще й свій одяг, хоча перед цим ніколи одяг не забирала, міняла його. Коли втрутилась міліція, вони зробили запит у лікарню, де, нібито, ОСОБА_17 лікувалась, але прийшов документ, що ОСОБА_17 там не лікувалась. У ОСОБА_17 було два обшуки, під час першого були знайдені долари, а потім ОСОБА_17 писала пояснення. ОСОБА_17 телефонувала йому, вибачалась, говорила, що все поверне. Вона визнавала, що вкрала ці кошти. Звідки у ОСОБА_17 його номер телефону, йому невідомо. А потім у міліції він дізнався, що вона дала пояснення, де визнала, що викрала кошти. Угоду з сестрою вони ніяку не укладали. Гроші сестрі він передав десь восени 2014-2015 року. Де сестра буде зберігати гроші, вони не домовлялись. До квартири матері приходили онуки, сусіди приходили, допомогли доглядати за матір`ю. Іншу доглядальницю звали ОСОБА_56 . Щоб хтось приходив до працівниць, йому невідомо.

Ці гроші - належать йому. Гроші від продажу будинку він сестрі не давав. Чи брали у нього відбитки пальців, не пам`ятає. Він ОСОБА_17 не телефонував, йому телефонувала ОСОБА_24 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_16 13 грудня 2018 року у судовому засіданні суду першої інстанції вона є сестрою потерпілого ОСОБА_14 . Крім того вона займалась підбором нянь для мами, оскільки остання потребувала постійного догляду. З 2010 року до 2016 років у них було близько 10 нянь, у період вчинення злочину були дві няні - ОСОБА_9 та ОСОБА_18 . У середині 2014 року їй брат дав на зберігання 30 тисяч доларів США - 3 пачки стодоларовими купюрами, у кожній 10 тисяч, які вона принесла до дому, де проживала їх мама. Про те, що у квартирі знаходиться така сума коштів, знали дві няні-доглядальниці - ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , їм також було відомо, де вона їх зберігала. Кошти зберігалися у поліетиленовому кульку, перемотаному скотчем. 15 червня 2015 року їй зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що не вийде на роботу, оскільки пошкодила ногу та перебуває у лікарні. Під час спілкування з іншими нянями вона з`ясувала, що ОСОБА_17 забрала всі свої речі, тобто, вона не збиралась повертатись. Залишилась рожева куртка ОСОБА_17 , чия постіль, вона ( ОСОБА_57 ) не знає, чиї були інші речі, їй невідомо. 27 червня 2015 року вона виявила відсутність коштів, оскільки 29 червня 2015 року мала вийти нова няня, а, не знаючи її, вона вирішила забрати кошти додому. Про зникнення коштів вона відразу повідомила брату. Потім викликали міліцію. Також вона повідомила ОСОБА_18 про зникнення коштів. Остання у ході розмови повідомила, що у неї також зникли грошові кошти у розмірі 100 гривень, тому вона почала записувати свої кошти, крім того повідомила, що ОСОБА_9 якось обмовилась, що на таку суму коштів, вона може жити та жити. ОСОБА_19 раніше не говорила про це. Під час обшуку у ОСОБА_17 було виявлено 5 купюр, які були у них. ОСОБА_17 працювала близько 5 років. Спочатку вона задовольняла, як доглядає за мамою. Вона сумлінно виконувала роботу, але ОСОБА_19 краще доглядала. Їй відомо, що інші няні приводили родичів, їй про це потім повідомляли. До квартири мами приходила її ( ОСОБА_58 ) донька, син був у ОСОБА_59 . Діти брата не приходили. Чи приходила її ( ОСОБА_58 ) донька з хлопцем, вона не пам`ятає. Зі слів брата їй відомо, що 5 серпня телефонувала ОСОБА_17 , плакала та казала, що біс попутав, що вона поверне гроші.

За змістом показань свідка ОСОБА_18 , яка допитана в суді першої інстанції 9 грудня 2019 року за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_12 , остання показала, що вона ОСОБА_17 знає давно, разом із ОСОБА_9 почергово через один тиждень працювали за адресою: АДРЕСА_9 , доглядали за бабусею. Спочатку з ОСОБА_17 були нормальні відносини. За час роботи до 2014 року було все добре, до того часу, коли були події на ОСОБА_60 . Влітку 2014 року ОСОБА_9 підійшла до неї та повідомила, що потерпіла принесла грошові кошти, велику суму, що як вона не боялася, а потім сказала, що цих грошей вистачить їм та їхнім дітям надовго. Так працювали до літа 2014 року. Потім виникла ситуація, коли ОСОБА_17 повинна була її міняти, але не приїхала. Їй зателефонувала ОСОБА_61 та повідомила, щоб вона ( ОСОБА_62 ) їхала на роботу, бо ОСОБА_17 не приїде, нога болить. Вона поїхала на роботу. З ОСОБА_17 вони не зідзвонювались. Потім ОСОБА_17 подзвонила та сказала, що взагалі не приїде, що їй важко. ОСОБА_61 попросила подивитись, чи є речі ОСОБА_24 . Вона ( ОСОБА_62 ) подивилась та побачила, що основних речей немає. Була футболка зеленого кольору, наволочка, роздруківки кримінальної літератури, все інше забрала. Вона забрала всі речі, коли поїхала, мабуть, робила вигляд, що ще приїде. Нічого не обговорювалось, що у неї проблеми з ногою. Через деякий час підійшла ОСОБА_61 та повідомила, що ОСОБА_17 взяла трохи грошей, ще й натягала з кожної пачки по 100 доларів. Вона ( ОСОБА_62 ) запитала у ОСОБА_16 , звідки остання про це знає, на що ОСОБА_61 повідомила, що була міліція, що ОСОБА_17 надала щиросердні пояснення, що о 7 год. була міліція та обшук, і у ОСОБА_17 знайшли долари. Вона ( ОСОБА_62 ) не бачила цього визнання, знає зі слів ОСОБА_16 . У неї ( ОСОБА_63 ) також зникали грошові кошти у розмірі 100 гривень. Оплату отримувала за роботу. Гроші тримала дома, проте вона не довіряла ОСОБА_24 . Потім ОСОБА_17 поїхала в Москву. Її здивувало, що ОСОБА_61 потім, коли ОСОБА_17 повернулась, знову взяла її на роботу. ОСОБА_17 ніколи нікому нічого не говорила, сама собі була на думці. Її ( ОСОБА_63 ) брат приходив рази три. Невістка з онуком ночували один раз. ОСОБА_61 знала про це. Це було ще до цих подій. Обшук чи огляд міліції в квартирі, де вони працювали, проводився, але її при цьому не було. Вона тоді працювала на іншій роботі. Відбитків пальців у неї не брали. Показання вона не давала на досудовому розслідуванні. Основні речі ОСОБА_17 були - пальто, робочий одяг по іншій роботі, нижня білизна. Всю інформацію по подіям вона отримала від ОСОБА_16 . Чи одразу приносилась ОСОБА_64 вся сума чи ні, їй невідомо. Коли ОСОБА_17 повернулась з Москви, вона не просила ОСОБА_17 повернутись працювати. Після цих подій вона один раз випадково подзвонила ОСОБА_24 . Більше ОСОБА_17 вона не телефонувала.

З показань свідка ОСОБА_21 , допитаної в судових засіданнях 4 вересня 2018 року та 17 квітня 2019 року, встановлено, що вона є донькою ОСОБА_9 5 серпня 2015 року вона приїхала до куми у місто Шостка та зателефонувала мамі. Оскільки остання не відповіла на телефонний дзвінок, вона прийшла до матері додому, за адресою: АДРЕСА_1 , де побачила у квартирі безлад, що не схоже на її маму. Потім зустріла маму, яка була заплакана, повідомила, що її звинувачують у крадіжці 10000 доларів США. Вона забрала матір до себе. Події 5 серпня вона пам`ятає, так як у цей день народився її хрещеник. Наступного дня, 6 серпня 2015 року, на мамин мобільний телефон зателефонував ОСОБА_14 та запитав, чи знає хтось про цю розмову і про те, що до мами приїжджали люди. Мама відповіла, що знає донька, і передала їй ( ОСОБА_65 ) трубку. У ході телефонної розмови ОСОБА_55 почав погрожувати їй, щоб вона думала, як повернути 10000 доларів. та моральну компенсацію, щоб вони продавали будинок та квартири. Десь 2-3 вересня 2015 року до неї додому приїхав слідчий ОСОБА_66 , який шукав маму та у ході розмови погрожував. У цей же день були у бабусі, після чого бабусі стало погано. У бабусі офіційно був опікун, ніхто не запитував, чи можна бабусі допитувати без опікуна. Повістку опікуну бабусі не вручали. Її слова щодо погроз можуть підтвердити чоловік та сусіди. Потерпілий телефонував їй 6 серпня 2015 року до середини серпня, поки вони не подали заяву до прокуратури. Номери телефонів, з яких їй телефонував, у неї є. Мама увесь час була у м. Шостці, у себе вдома. Поліція м. Шостки, коли вони звертались туди, сказала, що нічого не можуть зробити проти поліції м. Києва. Її лякали, що ніякий адвокат не допоможе, що у разі, якщо не віддадуть гроші, маті буде 10 років позбавлення волі. Вона готова пройти детектор брехні з приводу цих питань. Їй відомо, що мамі погрожували. Хто тиснув на матір, їй ( ОСОБА_65 ) невідомо. Кошти на квартиру мама збирала все життя - працювала, їздила на заробітки. Чому потерпілий звинувачує матір у крадіжці, ї невідомо.

За клопотанням захисника ОСОБА_29 допитано свідка ОСОБА_22 , яка у судовому засіданні 9 грудня 2019 року показала, що вона з ОСОБА_9 знайома близько тридцяти років. ОСОБА_9 людина економна, вони разом їздили на заробітки до Москви. Про події, які сталися у 2015 році, їй нічого невідомо, однак на придбання квартири вона дала ОСОБА_9 у борг три тисячі доларів США, боргової розписки вона від неї не брала і термін повернення боргу також вони не обговорювали.

При цьому суд в оскаржуваному вироку наголосив на тому, що сторона обвинувачення, всупереч положень ст. 23 КПК України, не забезпечила в судове засідання явку свідків ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , які неодноразово викликалися в судові засідання, однак до суду на виклики не з`явилися. Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаних свідків. З метою дотримання розумних строків розгляду справи, сторона обвинувачення відмовилась від їх допиту.

Також суд вказав, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування й дослідженими в судовому засіданні доказами, що є належними та допустимими, так як останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0009717 від 3 липня 2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, згідно з яким ОСОБА_9 у період часу з 1 вересня 2014 року до 28 червня 2015 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , таємно викрала грошові кошти, що належать ОСОБА_14 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд /ЄО-34408 від 1 липня 2015 року/ (ас. 1 т.1);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення /або таке, що готується/ від 1 липня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_14 повідомив, що 28 червня 2015 року, приблизно о 10 годині за адресою: АДРЕСА_10 ,після уходу наглядно знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявив відсутність грошових коштів (ас.109 т.2);

- протоколом огляду місця події від 1 липня 2015 року із ілюстрованою таблицею та схемою до протоколу огляду місця події, згідно з яким слідчий Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_70 на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення у період часу з 11.06 год. до 11.40 год., у присутності двох понятих, за участю власника приміщення ОСОБА_16 , з застосуванням технічних засобів - фотоапарат «Olympus», провів огляд квартири АДРЕСА_11 , у ході якого у кімнаті № 3 з зовнішньої частини дверей шафи та з ручки шафи вилучено по одному сліду папілярних узорів. На столі у кімнаті № 1 знаходиться прозорий файл, у середині якого знаходиться поліетиленовий пакет жовтого кольору, в середині якого знаходяться грошові кошти у сумі 19800 доларів США, номіналом 100 доларів США, у двох пачках. При огляді жовтого поліетиленового пакету виявлено та вилучено 6 слідів папілярних узорів, які поміщені до пакету (ас.110-119 т.2);

- протоколом обшуку від 5 серпня 2015 року, згідно з яким слідчий Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_66 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009717 від 3 липня 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року, якою слідчому слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_71 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_4 , з метою відшукування викрадених грошових коштів потерпілого ОСОБА_72 в сумі 10200 доларів США, зокрема, грошових коштів з номерами купюр LL58980291A та LL58980536A, у присутності двох понятих за участю ОСОБА_9 , з застосуванням технічних засобів - камери «Olympus», у період часу з 08.30 год. до 09.02 год., провів обшук у квартирі АДРЕСА_4 , у ході якого виявлено та вилучено паспорт громадянки України № НОМЕР_2 , на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його ксерокопію, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на ім?я ОСОБА_9 , грошові кошти у сумі 1031 гривень та два товарних чеки, записник з номерами телефону попереднього власника квартири (ас.146-151 т.2);

- протоколом огляду предметів від 11 жовтня 2015 року із додатком (фототаблицею), згідно з яким слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_28 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009717 від 3 липня 2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, у приміщенні кабінету № 308, Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, із застосуванням технічних засобів - цифрова камера мобільного телефону, у період часу з 17.30 год. до 17.50 год. провів огляд предметів /грошових коштів/, вилучених у ході проведення обшуку, прозорий поліетиленовий файл - пакет, прошитий нитками, наприкінці які було скріплено печаткою «для пакетів» Дніпровське районне управління ГУ МВС в м. Києві» з підписами понятих, у середині якого знаходяться грошові кошти в сумі 500 доларів США, грошові кошти в сумі 500 гривень, попередньо вилучені в ході санкціонованого обшуку від 5 серпня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва - грошові засоби в сумі 500 доларів США, у вигляді 5 (п`яти) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США, (5 купюр серії 2009 року, «SERIES 2009 А»), які знаходяться на письмовому столі в приміщенні службового кабінету № 309, на 3-му поверсі (слідчого відділу) Дніпровського управління поліції ГУ НП в м. Києві, а саме: 5 купюр паперових з наступними серійними номерами LL 58980164 A; LL 58980165 A; LL 58980149 A; LL І 58980168 A; LL 58980167 А; грошові засоби в сумі 3500 гривень, які знаходяться на письмовому столі в приміщенні службового кабінету №309, на 3-му поверсі (слідчого відділу) Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києві, а саме: 7 (сім) купюр номіналом по 500 гривень ГК 1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА1517666, МВ2071739, БТ1398690, ВИ 8023199;

прозорий поліетиленовий файл - пакет, прошитий нитками, наприкінці які було скріплено печаткою «для пакетів» Дніпровське районне управління ГУМВС в м. Києві» з підписами понятих, в середині якого документи на квартиру АДРЕСА_4 , попередньо вилучені в ході обшуку від 5 серпня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва - технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 , договір про надання послуг прибирання об`єкту нерухомості, договір про завдаток, технічний паспорт № НОМЕР_5 , технічна характеристика квартири, договір купівлі-продажу квартири, договір про надання послуг газопостачання, виконані друкованим та рукописним текстом на паперових аркушах;

прозорий поліетиленовий файл - пакет, прошитий нитками, наприкінці які було скріплено печаткою «для пакетів» Дніпровське районне управління ГУ МВС в м. Києві» з підписами понятих, в середині якого знаходяться паспорт, ксерокопія паспорта, ідентифікаційний код ОСОБА_73 , грошові кошти в сумі 1031 гривень, два товарних чека та записна книжка, попередньо вилучені в ході обшуку від 5 серпня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва - паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно запису виданий 13 грудня 2001 року Шосткінським МРВ УМВС України в Сумській обл./ ксерокопія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; грошові кошти 1 031 гривень, купюрами номіналом 200 двісті гривень - 3 шт.; 100 гривень - 4 шт., 20 гривень - 1 шт., 10 гривень - 1 шт.; 1 гривня - 1шт. без будь-яких видимих ознак пошкоджень; записну книжку з особистими записами та номерами попереднього власника квартири; два товарних чека магазину «Стройцентр» з відміткою про оплату будівельних матеріалів на загальну суму дві тисячі п`ятсот сорок гривень, виконаний на аркуші формату А4 (ас.152-156 т.2);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11 жовтня 2016 року, згідно з якою слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, лейтенант поліції ОСОБА_28 розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009717 від 3 липня 2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, визнав речовими доказами та приєднав до матеріалів кримінального провадження №0009717 - грошові засоби 500 доларів з серійними номерами LL 58980164 A; LL 58980165 A; LL 58980149 A; LL 58980168 A; LL 58980167 А - повернув потерпілому ОСОБА_14 під зберігальну розписку; грошові засоби в сумі 3500 гривень - 7 купюр номіналом по 500 гривень із серійними номерами ГК 1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА 1517666, МВ2071739, БТ 1398690, ВИ 8023199; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 ; договір про надання послуг прибирання об`єкту нерухомості; договір про завдаток, технічний паспорт №3749; технічна характеристика квартири; договір купівлі-продажу квартири; договір про надання послуг газопостачання; грошові кошти в сумі 1031 гривень; записну книжку з особистими записами та номерами телефонів попереднього власника квартири; два товарних чека магазину «Стройцентр» з відміткою про оплату будівельних матеріалів на загальну суму дві тисячі п`ятсот сорок гривень - передав до камери зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ксерокопію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишив в матеріалах кримінального провадження № 0009717 (ас.157-162 т.2);

- протоколом обшуку від 5 серпня 2015 року, згідно з яким слідчий Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_66 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009717 від 3 липня 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 8 липня 2015 року, якою слідчому слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_71 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності двох понятих, за участю ОСОБА_9 , з застосуванням технічних засобів - камери «iPhone 4», у період часу із 10.20 год. до 10.55 год., провів обшук у квартирі АДРЕСА_5 , у ході проведення якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 500 доларів США, нового зразку, номіналом 100 доларових купюр - LL 58980168 A; LL 58980167 А; LL 58980165 A; LL 58980164 A; LL 58980149 A; грошові кошти в сумі 3500 гривень, номіналом по 500 гривень - ГК 1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА 1517666, МВ2071739, БТ 1398690, ВИ 8023199; технічний паспорт; договір про надання послуг прибирання об`єкту нерухомості; договір про завдаток, технічний паспорт № 3749; технічна характеристика квартири; договір купівлі-продажу квартири; договір про надання послуг газопостачання, усі документи на квартиру АДРЕСА_4 (ас. 170-175 т.2);

- протоколом огляду від 17 серпня 2015 року з фототаблицею, згідно з яким слідчий СВ Шостинського МВ ОСОБА_74 у присутності двох понятих, за участю ОСОБА_15 із застосуванням технічних засобів - фотоапарату у період часу з 15.30 год. до 15.55 год. провів огляд банкноти номіналом 100 /сто/ доларів США, нового зразку № 589801166А, яку добровільна надала для огляду ОСОБА_15 , яку вона отримала від ОСОБА_9 під час продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , дана купюра являє собою паперовий лист розміром 155*65 мм, світло зеленого забарвлення з обох боків, з переднього боку на середині купюри намальований портрет Франкліна, кути містять цифри написом 100, на центральній частині купюри є напис «The United States of America» та синя смуга. Із іншого боку купюри міститься напис «Independence Hall» з правої сторони великими літерами, напис 100 (ас.176-178 т. 2);

- постановою про визнання і приєднання до провадження речових доказів від 17 серпня 2015 року, згідно з якою слідчий СВ Шосткінського МВ УМВС України в Сумській області ст. лейтенант міліції ОСОБА_74 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009717 від 3 липня 2015 року, визнав речовими доказами та приєднав до матеріалів кримінального провадження № 0009717 - купюру номіналом 100 доларів США, нового зразку №LL 589801166А (ас.179-180 т.2);

- протоколом обшуку від 22 червня 2015 року, згідно з яким слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_75 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009717 від 3 липня 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року, якою слідчому слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_71 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної, спільної, часткової власності ОСОБА_76 /1/2 частки/ та ОСОБА_9 /1/2 частки/, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності двох понятих, за участю ОСОБА_9 , із застосуванням технічних засобів - камери «iPhone 6», у період часу із 10.20 год. до 10.40 год., провів обшук у квартирі АДРЕСА_4 , у ході якого виявлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій вручена ухвала слідчого судді від 22 травня 2017 року та яка відмовилася від підпису (ас.184-189 т.2);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 5 травня 2017 року, згідно з яким слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_66 , у межах кримінального провадження за № 0009717 від 3 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2017 року, якою слідчому слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_71 надано дозвіл на отримання інформації у приміщенні ПрАТ «Київстар», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, у період часу з 16 год. до 16.10 год., за участю представника ПрАТ «Київстар» ОСОБА_77 вилучив CD диск з інформацією (ас.199-200 т.2);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23 червня 2017 року, згідно з яким слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_66 , у межах кримінального провадження за № 0009717 від 3 липня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2017 року, якою слідчому слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_71 надано дозвіл на отримання інформації у приміщенні ПрАТ «МТС Україна», за адресою: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, у період часу з 15.10 год. до 16 год., за участю представника ПрАТ «МТС Україна» ОСОБА_78 , згідно опису речей і документів, вилучив CD диск з інформацією (ас.209-214 т.2);

- постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_79 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 6 квітня 2021 року, якою у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року до групи прокурорів включено прокурорів ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , старшою групи призначено ОСОБА_80 (ас.9-10 т.3);

- постановою про призначення групи слідчих від 3 липня 2015 року, згідно з якою начальник СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції, полковник поліції ОСОБА_84 призначив групу слідчих у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року - ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , старшим групи призначив ОСОБА_85 (ас.13 т.3);

- постановою про призначення групи слідчих від 11 січня 2016 року, згідно з якою начальник СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції, полковник поліції ОСОБА_84 змінив групу слідчих у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року та призначив нову групу - ОСОБА_28 , ОСОБА_87 , старшим групи призначив ОСОБА_28 (ас. 14т.3);

- постановою про призначення групи слідчих від 21 червня 2017 року, згідно з якою тимчасово виконуючий обов`язки начальника СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції, полковник поліції ОСОБА_88 призначив групу слідчих у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року - ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_44 , ОСОБА_92 , старшим групи призначив ОСОБА_89 (ас. 15т. 3);

- постановою про призначення групи слідчих від 22 червня 2017 року, згідно з якою тимчасово виконуючий обов`язки начальника СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції, полковник поліції ОСОБА_88 змінив групу слідчих у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року та призначив нову групу слідчих ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_44 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , старшим групи призначив ОСОБА_89 (ас.16 т.3);

- постановою заступника прокурора Дніпровського району м. Києва ОСОБА_94 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 8 липня 2015 року, якою у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року призначено групу прокурорів ОСОБА_35 , ОСОБА_95 , ОСОБА_80 , ОСОБА_96 , старшою групи призначено ОСОБА_35 (ас.17 т.3);

- постановою заступника Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_97 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 11 жовтня 2016 року, якою у кримінальному провадженні за № 0009717 від 3 липня 2015 року призначено групу прокурорів ОСОБА_35 , ОСОБА_95 , ОСОБА_80 , ОСОБА_96 , старшою групи призначено ОСОБА_35 (ас.18 т.3);

- ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року, якою ОСОБА_9 повернуто майно вилучене під час обшуків за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 , які є її особистим майном (ас. 28 т.3).

Суд першої інстанції, оцінивши наявні докази, дійшов висновку, що невизнання обвинуваченою ОСОБА_9 своєї вини, твердження сторони захисту про невідповідність висновків органу досудового розслідування обставинам вчинення кримінального правопорушення, є надуманими та розцінює як спосіб захисту обвинуваченої спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд вказав про те, що у судовому засіданні встановлено, що у матеріалах кримінального провадження наявний протокол огляду місця події від 1 липня 2015 року із ілюстрованою таблицею, з якої вбачається, що під час огляду речей за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме: квартири АДРЕСА_3 , (фото №14-33) були наявні грошові кошти 100 доларовими купюрами, серійний номер яких починався на LL 58980…

Також, судом враховано, що матеріали кримінального провадження містять протокол обшуку квартири АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_9 від 5 серпня 2015 року, у ході якого було вилучено, серед іншого майна, грошові кошти у сумі 500 доларів США, нового зразку, номіналом 100 доларових купюр - LL 58980168 A; LL 58980167 А; LL 58980165 A; LL 58980164 A; LL 58980149 A, які обвинувачена добровільно у присутності понятих надала працівникам поліції, серійні номери яких співпадають з тими, які були у потерпілого.

Крім того, суд вказав про наявність у матеріалах кримінального провадження протоколу огляду від 17 серпня 2015 року з фототаблицею, згідно з яким ОСОБА_15 добровільно надала для огляду слідчому СВ Шосткінського МВ ОСОБА_31 банкноту номіналом 100 /сто/ доларів США, нового зразку № LL 589801166А, яку вона отримала від ОСОБА_9 під час продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, врахувавши, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену у великих розмірах та кваліфікував її дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Натомість, колегія суддів зауважує, що, надаючи доказове значення показанням потерпілого, свідків, письмовим доказам у провадженні, суд повинен був ретельно з`ясувати, чи є належними, допустимими та достатніми зібрані у справі докази, на які він послався у вироку, як на докази, що викривають обвинувачену у вчиненні злочину.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені під час апеляційного розгляду докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в суді апеляційної інстанції не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів зазначає, що за змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою слід керуватись стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно з частиною першою статті 92 КПКУкраїни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Зі змісту частини другої статті 5 КПК випливає, що допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Відповідно до приписів частини першої статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Обвинувачена в суді апеляційної інстанції підтвердила показання, які були нею надані в суді першої інстанції, вказавши, що судом не враховано, що гроші їй сплачували і в гривнях, і в доларах.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції неодноразово викликався потерпілий, який не зміг з поважних причини (за станом здоров`я) з`явитись в судове засідання.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_17 вона знає приблизно з 2010 року, коли обвинувачена прийшла доглядати її ( ОСОБА_58 ) маму. ОСОБА_17 доглядала маму до 2013 року, потім, зі слів ОСОБА_48 , вона поїхала в Росію на заробітки. Після того, як ОСОБА_17 повернулась в Україну, приблизно у 2014 році вона ( ОСОБА_57 ) запропонувала ОСОБА_17 повернутись на роботу. Спочатку оплата була 600 грн./тиждень, в кінці тижня в гривнях. Після повернення ОСОБА_17 з Росії оплата була 1000 грн./тиждень. У суботу-неділю вона ( ОСОБА_57 ) приходила, розраховувалась з доглядальницями. Оплата відбувалась виключно гривнями. Крім оплати, вона давала ОСОБА_17 речі своєї доньки для її доньки, дарували подарунки на день народження, на інші свята, працювали, нібито, було все добре. 8 червня 2015 року ОСОБА_17 у понеділок поїхала додому. 15-го червня мала вийти на роботу, але ОСОБА_17 зателефонувала, сказала, що на роботу не вийде, бо підвернула ногу. Вона ( ОСОБА_57 ) передзвонила ОСОБА_17 , щоб з`ясувати питання, чи буде ОСОБА_17 працювати 16-17, 18 червня, на що ОСОБА_17 повідомила, що знаходиться у лікарні, що у неї чи перелом, чи розтягнула м`язи, та на роботу вже не вийде. Після цього вона ( ОСОБА_57 ) почала шукати іншу доглядальницю. До кінця тижня вона ( ОСОБА_57 ) доглядала маму. Потім вийшла друга доглядальниця, яка тривалий час у них працювала. Після цього повинна була вийти на роботу інша, нова доглядальниця, яку вона ( ОСОБА_57 ) не знала. Десь у грудні 2013 року, коли почався ОСОБА_98 , брат дав їй ( ОСОБА_99 ) на збереження 30 тис. доларів, які були у банківський упаковці та зберігалися у неї. Але, коли почався майдан, почалися крадіжки у районі, то вона вирішила віднести ці гроші до мами, оскільки вона подумала, що там люди знаходяться у квартирі цілодобово та ніхто чужий не зайде у квартиру. Коли вона принесла гроші, на зміні була ОСОБА_17 була у квартирі. Вона сказала ОСОБА_17 про гроші, сказала, куди їх кладе, - у кишені татового піджака. Доступ до речей у квартирі у ОСОБА_17 та ОСОБА_52 був вільний. Вона подумала, що, якщо вони знайдуть ці гроші, то невідомо, як себе поведуть. Їй на той час задавалось, що це буде правильним. Коли ОСОБА_17 сказала, що не йде на роботу, ніяких думок у неї ( ОСОБА_58 ) тоді не виникло. Коли мала прийти нова доглядальниця, вона ( ОСОБА_57 ) вирішила забрати гроші, бо це - нова людина, яку вона не знала. Вона підійшла до того місця, де лежали гроші, але пачка була тонша, ніж та, яку вона клала. Пачка була замотана у прозорий поліетиленовому пакеті, перемотана білим прозорим скотчем. Був інший скотч. Вона сказала брату, викликали поліцію. Після цього вона проаналізувала все, що було пов`язано з ОСОБА_24 . Коли вона віддавала гроші за останній відпрацьований тиждень, вона запитала у ОСОБА_17 , як справи. У неї бігали очі, але вона сказала, що добре. Коли почала аналізувати, ситуація стала ясніша, вона зрозуміла тоді її реакцію. Вона зателефонувала ОСОБА_17 через день, більше їй не дзвонила. У квартирі мами були речі ОСОБА_17 одяг, білизна, коли вона виїхала. Вона працювала тиждень у них, а тиждень прибиральницею у спортклубі, це була її спецформа. ОСОБА_19 нічого не говорила про речі ОСОБА_17 , а коли вона повідомила ОСОБА_100 про те, що зникли гроші, то ОСОБА_19 сказала, що ОСОБА_17 забрала всі свої речі, залишились тільки зелена футболка та рожева курточка, більше нічого. На її погляд, людина, яка не планувала покидати роботу, не забирала б свої речі, не забирала б свою форму з іншої роботи. Залишились детективи. Вона не запитувала, чому ОСОБА_17 забрала речі, тоді вона ( ОСОБА_57 ) не знала про пропажу грошей. Не було такого, щоб була затримка виплати грошей. Один раз ОСОБА_17 працювала три тижні поспіль, але розраховувались за роботу. Розрахунки відбувались виключно гривнями. Говорить про розрахунки тільки гривнями, тому що не перший раз збираємось. Чи підтверджує в цій частині її показання ОСОБА_19 , вона не знає.

Вона не пам`ятає, чи говорила на досудовому слідстві чи в суді першої інстанції про те, що первинно оплата була 600 грн. за тиждень. Не впевнена, що не говорила, про це. ОСОБА_13 - її мати. Померла у 2016 році. Огляд проводився у квартирі мами. Мама була недієздатною, дозвіл на огляд мама не давала. Опікун призначений не був. У квартирі також прописана її ( ОСОБА_58 ) донька, але у доньки дозвіл не питали. Вона ( ОСОБА_57 ) була як свідок. Хто викликав поліцію, вона не знає. Потерпілим був брат, бо це його гроші. Підтвердити передачу такої суми грошей вона не може, жодних документів на підтвердження цієї суми немає. Про те, що гроші зберігались у квартирі мами, знала про це її ( ОСОБА_58 ) донька, доглядальниці, потім вона про це сказала брату. Брат на початку і не знав про це. Доступ до квартири мами мали вона, доглядальниці - ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , донька, сусіди, якщо потребувалась допомога, брат приходив по потребі, сина на той час не було у країні. Приходили донька ОСОБА_17 , брат ОСОБА_101 . Брат ОСОБА_52 приходив при ній ( ОСОБА_99 ), передав речі в коридорі. Чи приходив брат ОСОБА_52 у її відсутність, їй невідомо. Син та невістка ОСОБА_52 були один раз, але не пам`ятає, це було до крадіжки чи після. ОСОБА_20 говорила про зникнення грошей, суму не називала. Пояснити, чому ОСОБА_19 сказала про те, що, нібито, вона ( ОСОБА_57 ) сказала про зникнення тільки 500 доларів, пояснити не може. Гроші, які вона поклала у шафу, вонане перераховувала, вони були у банківській упаковці, жодного разу не дивилась. Коли вже поліція дивилась гроші, то вони всі побачили, що купюри йдуть номер за номером, серія, перші 5 цифр однакові. В частині її доступу до грошей в суді першої інстанції вона давала такі ж показання, інших дати не могла. Вона гроші не перераховувала, брат віддав їй просто гроші на зберігання. Чи надавала вона будь-які документи, що вона з потерпілим є братом та сестрою, не пам`ятає. Вона вирішила, що гроші викрала ОСОБА_17 , виходячи з того, як та дивилася, як вона зникла з квартири, забрала речі, жодного разу після цього ОСОБА_17 з нею не спілкувалась, а ОСОБА_19 продовжила працювати. Потім з висновку слідства вона зробила такий висновок. Потім детективи, які читала ОСОБА_17 , все накопичилось, тому вона такий зробила висновок.Вона взяла ОСОБА_17 на роботу знову після її повернення з Москви, бо остання виконувала свої обов`язки, претензії мінімальні, проте, у порівняні з ОСОБА_102 . ОСОБА_17 менш ретельно виконувала свої обов`язки, а доглядальниці були різні.

Вона живе через будинок від будинку матері. Вона власноручно приносила гроші в квартиру, замотувала ці гроші скотчем, чому відсутні її відбитки пальців, пояснити не може.

Показання потерпілого та допитаних у кримінальному провадженні свідків є допустимими доказами. Разом з тим, показання потерпілого та свідка ОСОБА_16 ґрунтуються на власних умовиводах, зроблених за наслідками поведінки ОСОБА_17 , у тому числі, внаслідок придбання останньою квартири, та за даними працівників міліції.

Щодо показань свідка ОСОБА_52 , то показання даного свідка саме щодо обставин події ґрунтуються на даних, які свідок ОСОБА_19 отримала від ОСОБА_16 .

При цьому колегія суддів звертає увагу, що показання обвинуваченої в частині того, що оплата роботи проводилась як доларами, так і гривнями, жодним доказом не спростовані. Показання свідка ОСОБА_16 в суді апеляційної інстанції в цій частині, яка без будь-яких запитань декілька разів наголошувала на тому, що оплата проводилась лише гривнями, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказаний свідок є зацікавленою особою, і в суді першої інстанції в цій частині показань взагалі не давала. Окрім того, показання даного свідка в частини суми оплати роботи доглядальниць (спочатку 600 грн. на тиждень, а потім - 1000 грн. на тиждень) не підтверджені показаннями потерпілого, який в суді першої інстанції вказав про те, що оплата роботи доглядальниць була 1000 і більше гривень.

Окрім того, показаннями свідка ОСОБА_18 також не спростовані показання обвинуваченої у цій частині.

З урахуванням встановленого, колегія суддів доходить висновку, що показання потерпілого, як і свідка ОСОБА_16 , про викрадення грошових коштів обвинуваченою ґрунтуються на припущеннях, пов`язаних з тим, що ОСОБА_17 купила собі квартиру.

На переконання колегії суддів, показання потерпілого та вказаних свідків, як кожного окремо, так і в сукупності не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованих їй діянь, як і показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Що стосується письмових доказів у кримінальному провадженні, то колегія суддів враховує таке.

Витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0009717 від 3 липня 2015 року, сформований 5 грудня 2017 року, згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.

Щодо протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 1 липня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_14 повідомив, що 28 червня 2015 року приблизно о 10 годині за адресою: АДРЕСА_10 , після уходу наглядно знайомої ОСОБА_9 , виявив відсутність грошових коштів, то вказаний протокол є належним та допустимим доказом, проте, не є достатнім для підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Щодо протоколу огляду місця події від 1 липня 2015 року, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

За змістом статей 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

За змістом ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до положень ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 1 липня 2015 року з ілюстрованою таблицею та схемою до протоколу вбачається, що під час проведення вказаної слідчої дії слідчим проводилась відеофіксація за допомогою фотоапарату «Олімпус», про що зазначено у самому протоколі огляду. Згідно з положеннями ст. 105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, якими можуть бути, серед іншого, фототаблиці та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, вказані вимоги закону слідчим не дотримані, оскільки фототаблиця, наявна у матеріалах кримінального провадження, виготовлена з порушенням вимог КПК України та не засвідчена підписами як слідчого, так і інших осіб, які брали участь під час огляду місця події.

Окрім того, за змістом протоколу під час огляду виявлено 19800 доларів США. Однак, вказані купюри не переписані, не зазначені у самому протоколі, а також зі змісту протоколу встановлено, що огляд проводився тільки у двох кімнатах квартири, за відсутності будь-якого дозволу, погодження з власником квартири, яким, як встановлено під час допиту свідка ОСОБА_16 , була її мама - ОСОБА_13 , а також за відсутності дозволу доньки ОСОБА_16 , яка, зі слів останньою, також прописана у вказаній квартирі. Колегія суддів звертає увагу, що будь-яких документів на підтвердження того, що власник квартири - ОСОБА_103 була недієздатною, матеріали справи не містять і стороною обвинувачення не надані. Більш того, зі змісту протоколу взагалі не встановлена присутність ОСОБА_13 , про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі.

За встановлених обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти у сумі 19800 доларів США не оглядались у повному обсязі з фіксацією всіх наявних у пачках купюр, не вилучались, не визнавались речовими доказами, не приєднувались до матеріалів кримінального провадження № 0009717, не відкривались для огляду обвинуваченій та її захиснику в порядку ст. 290 КПК України, що жодних доказів того, що під час зазначеного огляду місця події була встановлена наявність саме 19800 доларів США, матеріали справи фактично не містять, оскільки на долучених до протоколу огляду фотознімках наявний лише загальний вигляд двох пачок, кількість банкнот у кожній з яких невідома, та відображена лише зі слів слідчого.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає слушними доводи сторони захисту про визнання вказаного протоколу недопустимим доказом у зв`язку з проведенням такого огляду з порушенням вимог КПК України та визнає протокол огляду місця події з фототаблицями недопустимими доказами.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції встановлено, що вилучені під час вказаного огляду відбитки пальців рук, один з яких належить ОСОБА_14 , не належать ОСОБА_16 , ОСОБА_104 , ОСОБА_9 (ас.124-134, 139-143 т. 2), а належать іншій особі, що залишились поза увагою суду першої інстанції та не знайшло свого відображення в оскаржуваному вироку.

Окрім того, з досліджених під час апеляційного розгляду доказів встановлено, що 5 серпня 2015 року у ОСОБА_9 були відібрані відбитки пальців рук як у підозрюваної, хоча підозра останній на той період часу не висувалась, на що обґрунтовано звернуто увагу в апеляційній скарзі, що, на переконання колегії суддів, є порушенням права на захист ОСОБА_24 .

Також колегія суддів звертає увагу на те, що, встановивши під час досудового розслідування факти перебування у квартирі матері потерпілого інших осіб, у т.ч. ОСОБА_52 , слідчим відбитки у вказаних осіб не відбирались, можлива причетність інших осіб до вчинення крадіжки не перевірялась, на що обґрунтовано звернуто увагу в апеляційній скарзі, і наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що інші версії вчинення злочину слідчим не перевірялись.

З урахуванням встановленого під час апеляційного розгляду, колегією суддів визнаються недопустимими доказами речові докази, вилучені під час проведення огляду місця події від 1 липня 2015 року, а також висновки експерта, як похідні від вказаного протоколу, який визнаний колегією суддів недопустимим доказом.

Щодо протоколу обшуку від 5 серпня 2015 року, згідно з яким слідчий Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_66 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року з метою відшукування викрадених грошових коштів потерпілого ОСОБА_72 в сумі 10200 доларів США, зокрема, грошових коштів з номерами купюр LL58980291A та LL58980536A, у присутності двох понятих за участю ОСОБА_9 , з застосуванням технічних засобів - камери «Olympus», у період часу з 08.30 год. до 09.02 год., провів обшук у квартирі АДРЕСА_4 , у ході якого виявлено та вилучено паспорт громадянки України № НОМЕР_2 , на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його ксерокопію, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на ім?я ОСОБА_9 , грошові кошти у сумі 1031 гривень та два товарних чеки, записник з номерами телефону попереднього власника квартири, то колегія суддів враховує, що дані вказаного протоколу не підтверджують наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Окрім того, всупереч вимог ст.. 105 КПК України, даний протокол, з урахуванням того, що під час проведення обшуку відбувалось застосування технічних засобів - камери «Олімпус», не містить відповідного додатку, який, згідно з описом матеріалів кримінального провадження (ас. 107-108 т.2), і не відкривався стороні захисту.

При цьому колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_9 на захист, оскільки в останньої 5 серпня 2015 року був забраний паспорт громадянина України, який був повернутий тільки на підставі ухвали слідчого судді від 15 грудня 2016 року. Наведені обставини також ставлять під сумнів перебування ОСОБА_9 у грудні 2016 року у розшуку.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи містять письмове зобов`язання ОСОБА_9 від 5 серпня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_9 , який не повідомлено про підозру та статус ОСОБА_17 взагалі не визначений у кримінальному провадженні, зобов`язується з`явитись в органи міліції, прокуратури, суду по першій вимозі, і, у разі її неявки, просить покарати її згідно чинного законодавства (ас. 218 т.2). На думку колегії суддів, відібрання в особи, статус якої у кримінальному провадженні не визначений, такого зобов`язання свідчить про порушення права такої особи на захист.

Що стосується протоколу обшуку від 5 серпня 2015 року, згідно з яким слідчий ОСОБА_66 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 8 липня 2015 року у присутності двох понятих, за участю ОСОБА_9 , з застосуванням технічних засобів - камери «iPhone 4», у період часу із 10.20 год. до 10.55 год., провів обшук у квартирі АДРЕСА_5 , у ході проведення якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 500 доларів США, нового зразку, номіналом 100 доларових купюр - LL 58980168A; LL 58980167А; LL 58980165A; LL 58980164A; LL 58980149A; грошові кошти в сумі 3500 гривень, номіналом по 500 гривень - ГК 1449515, ЛЗ 5230474, ВИ 5794090, ЛА 1517666, МВ2071739, БТ 1398690, ВИ 8023199; технічний паспорт; договір про надання послуг прибирання об`єкту нерухомості; договір про завдаток, технічний паспорт № 3749; технічна характеристика квартири; договір купівлі-продажу квартири; договір про надання послуг газопостачання, усі документи на квартиру АДРЕСА_4 , колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом вказаного протоколу обшук проведений слідчим ОСОБА_105 за участі двох понятих та ОСОБА_9 . Разом з тим, відповідно до показань ОСОБА_9 під час обшуку були присутні й інші особи, які не зафіксовані у протоколі обшуку, і дані показання ОСОБА_9 стороною обвинувачення не спростовані, а, навпаки, зафіксовані в поясненнях, відібраних слідчим 5 серпня 2015 року.

Окрім того, за наявності посилань у протоколі про застосування технічних засобів, всупереч вимог ст. 105 КПК України, до протоколу не долучені відповідні додатки, які згідно з описом матеріалів кримінального провадження, обвинуваченій та її захиснику в порядку ст.. 290 КПК України не відкривались. І хоча фотознімки або відеозапис є додатком до протоколу обшуку, колегія суддів звертає увагу на те, що ці додатки є невід`ємною частиною такого протоколу та відображають події, які відбуваються при проведенні вказаної слідчої дії.

Більш того, ОСОБА_9 не заперечувала вилучення у неї доларів та в судовому засіданні пояснила, за яких обставин вона отримувала та збирала долари для придбання квартири, у тому числі, і шляхом покупки, і в цій частині показання ОСОБА_17 не спростовані, а, відтак, на переконання колегії суддів, вилучення у ОСОБА_9 вказаних доларів не є беззаперечним доказом їх крадіжки у потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Разом з тим, огляд вилучених у ОСОБА_9 речей і документів був здійснений лише 11 жовтня 2015 року, що засвідчується відповідним протоколом, і у цей же день вилучені у ОСОБА_9 під час обшуку речі постановою слідчого ОСОБА_28 визнані речовими доказами.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з протоколом огляду від 17 серпня 2015 року з фототаблицею слідчий СВ Шосткінського МВ ОСОБА_74 у присутності двох понятих за участю ОСОБА_15 із застосуванням технічних засобів - фотоапарату у період часу з 15.30 год. до 15.55 год. провів огляд банкноти номіналом 100 (сто) доларів США, нового зразку № 589801166А, яку добровільна надала для огляду ОСОБА_15 , яку вона отримала від ОСОБА_9 під час продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, ні зі змісту протоколу огляду, ні з матеріалів кримінального провадження не встановлено, на якій підставі слідчий СВ Шосткінського МВ ОСОБА_74 проводив слідчі дії у даному кримінальному провадженні, оскільки він не входив у групу слідчих, а постанова про проведення процесуальних дій на іншій території була винесена слідчим ОСОБА_27 лише 2 вересня 2015 року, в якій міститься доручення працівникам Шосткінського МВ МВС України в Сумській області провести наступні дії: роз`яснити підозрюваній ОСОБА_9 її право на захист, про що скласти відповідний протокол; повідомити про підозру ОСОБА_9 та вручити відповідну пам`ятку; матеріали відпрацювання направити не пізніше 5 вересня 2015 року.

Таким чином, протокол огляду віл 17 серпня 2015 року проведений з порушенням вимог ч. 1, ч. 6 ст. 218 КПК України, неуповноваженою особою, а, відтак, вказаний протокол є недопустимим доказом, як і постанова вказаного слідчого від 17 серпня 2015 року про визнання і приєднання до провадження речових доказів.

На переконання колегії суддів, протокол обшуку від 22 червня 2017 року, а не 2015 року, як зазначено в оскаржуваному вироку, згідно з яким слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_106 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2017 року, якою слідчому слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції ОСОБА_71 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі № , що по АДРЕСА_12 , що належить на праві приватної, спільної, часткової власності ОСОБА_76 (1/2 частки) та ОСОБА_9 (1/2 частки), з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 , у присутності двох понятих, за участю ОСОБА_9 , із застосуванням технічних засобів - камери «iPhone 6», у період часу із 10.20 год. до 10.40 год., провів обшук у квартирі АДРЕСА_4 , у ході якого виявлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій вручена ухвала слідчого судді від 22 травня 2017 року та яка відмовилася від підпису, не підтверджують наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а свідчать про факт встановлення місця знаходження ОСОБА_9 станом на 22 червня 2017 року.

Щодо протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 5 травня 2017 року, згідно з яким слідчий ОСОБА_66 у межах кримінального провадження за № 0009717 від 3 липня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2017 року за участю представника ПрАТ «Київстар» ОСОБА_77 вилучив CD диск з інформацією; та тимчасового доступу до речей і документів від 23 червня 2017 року, згідно з яким слідчий ОСОБА_66 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 5 квітня 2017 року за участю представника ПрАТ «МТС Україна» ОСОБА_78 , колегія суддів доходить висновку, що вказані докази свідчать про наявність телефонних дзвінків як з телефону ОСОБА_17 на номер телефону потерпілого, так і навпаки, що не спростовує показань обвинуваченої, свідка ОСОБА_21 та потерпілого у цій частині.

Також колегія суддів доходить висновку, що постанови керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні та постанови про призначення групи слідчих не підтверджують наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а свідчать про визначення уповноважених осіб, які мають право відповідно до вимог КПК України на проведення відповідних дій під час досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року, якою ОСОБА_9 повернуто майно вилучене під час обшуків за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 , які є її особистим майном, також не є доказом не підтвердження наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а свідчать про те, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 речі і документи, у тому числі вилучені 500 доларів США, підлягають поверненню останній.

Будь-яких інших доказів, які б були належними, допустимими, достовірними та достатніми, стороною обвинувачення не надано та під час апеляційного розгляду таких даних не встановлено.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів зважає на положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, чи на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні не встановлені достатні, допустимі та беззаперечні докази для доведення винуватості обвинуваченої в суді у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і з урахуванням вимог КПК України вичерпані можливості їх отримати.

Щодо доводів сторони захисту про те, що обвинувальний акт до суду направлений поза межами строку досудового розслідування, то колегія суддів доходить такого висновку.

Станом на час внесення відомостей до ЄРДР - 3 липня 2015 року стаття 219 КПК України передбачала, що досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:

1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.

Законом України № 1950-VIII від 16 березня 2017 року були внесені зміни до ст. 219 КПК України, і у цій редакції статті частинами 1-3 передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчено:

1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:

1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;

3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Під час апеляційного розгляду досліджені надані прокурором:

- повідомлення, адресоване ОСОБА_17 , про завершення досудового розслідування від 13 липня 2017 року за підписом слідчого ОСОБА_44 , за змістом якого у присутності двох понятих, щодо яких відсутні відомості про місце їх проживання та реєстрації відсутні відомості, ОСОБА_17 19 липня 2017 року отримала від слідчого повідомлення про завершення дс (ас. 63 т.4);

- повідомлення, датоване 13 липня 2017 року та адресоване захиснику ОСОБА_29 , за підписом слідчого ОСОБА_44 , про завершення досудового розслідування (ас. 64 т. 4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 від 3 вересня 2015 року про оголошення розшуку підозрюваного, яка містить необумовлене виправлення у даті, про те, що у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_17 невідомо, її оголошено у розшук (ас. 65-66 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 , погоджена з прокурором ОСОБА_40 , від 4 вересня 2015 року про зупинення досудового розслідування, за змістом якої 3 липня 2015 року слідчим винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_9 , 4 липня 2015 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва винесено ухвалу про примусовий привід ОСОБА_9 , те, що підозрювана переховується від органів досудового розслідування, досудове розслідування зупинено (ас. 66-67 т.4);

- постанова прокурора ОСОБА_107 від 11 жовтня 2016 року про відновлення досудового розслідування, яка містить необумовлене виправлення у даті, про відновлення досудового розслідування, з огляду на те, що строк дії ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_9 закінчився, а в інший спосіб доставити останню до суду з метою обрання запобіжного заходу неможливо (ас. 69-70 т. 4);

- постанова слідчого ОСОБА_36 , погоджена з прокурором ОСОБА_40 , від 11 жовтня 2016 року про зупинення досудового розслідування у зв`язку з тим, що 3 вересня 2015 року ОСОБА_17 оголошено у розшук, 11 жовтня 2016 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_9 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 6 місяців (ас. 71-72 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_108 про відновлення досудового розслідування від 5 грудня 2016 року у зв`язку з необхідністю проведення додаткових слідчий дій та прийняття процесуальних рішень (ас. 72-73 т. 4);

- постанова слідчого ОСОБА_109 , яка не погоджена прокурором, про що свідчить відсутність відповідного підпису, про зупинення досудового розслідування від 5 грудня 2016 року про зупинення досудового розслідування, за змістом якої 23 травня 2017 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_9 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 6 місяців (ас. 74 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_110 , яка не погоджена прокурором, про що свідчить відсутність відповідного підпису, про зупинення досудового розслідування від 22 березня 2017 року, за змістом якої зупинено досудове розслідування з посиланням на те, що 3 вересня 2015 року ОСОБА_17 оголошено у розшук, а 23 травня 2017 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_9 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 6 місяців (ас. 75 т.4);

- постанова начальника слідчого відділу Дніпровського УП ГУП НП у м. Києві ОСОБА_111 про відновлення досудового розслідування від 22 березня 2017 року (ас. 76 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_110 від 4 квітня (рік містить необумовлені виправлення, що не дає можливості встановити повну дату) про відновлення досудового розслідування. Вказана постанова містить рукописний запис: «Постанову отримав, ОСОБА_14 04.04.17» (ас. 77 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 , погоджена прокурором ОСОБА_40 , від 8 квітня 2017 року про зупинення досудового розслідування (ас. 78 -79 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_110 від 12 квітня, рік містить необумовлені виправлення, про відновлення досудового розслідування (ас. 80 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 , погоджена прокурором ОСОБА_40 , про зупинення досудового розслідування від 15 квітня 2017 року (ас. 81-82 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 від 5 травня 2017 року про відновлення досудового розслідування (ас. 83 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 , погоджена прокурором ОСОБА_40 , про зупинення досудового розслідування від 5 травня 2017 року (ас. 84 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 від 23 травня 2017 року про відновлення досудового розслідування (ас. 85 т.4);

- постанова слідчого ОСОБА_85 , погоджена прокурором ОСОБА_40 , про зупинення досудового розслідування від 23 травня 2017 року (ас. 86 т.4);

- постанова начальника відділення слідчого відділу Дніпровського УП ГУП НП у м. Києві ОСОБА_112 про відновлення досудового розслідування від 21 червня 2017 року (ас. 87 т.4);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_9 від 28 серпня 2017 року, том 1 на 188 сторінках, том 2 на 230 сторінках (ас. 88 т.4);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування захиснику Кебі та підозрюваній ОСОБА_17 від 14 серпня 2017 року, за змістом якого вказані особи частково ознайомлені з матеріалами кримінального провадження (ас. 89 т. 4);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 23 серпня 2017 року захиснику ОСОБА_29 , за змістом якого захисник частково ознайомився з матеріалами кримінального провадження (ас. 90 т.4);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 23 серпня 2017 року підозрюваній ОСОБА_17 (ас. 91 т.4);

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 28 серпня 2017 року захиснику ОСОБА_29 (ас. 92 т.4);

- копія ували Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року, якою встановлено ОСОБА_9 та захиснику строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 23 серпня 2017 року включно (ас. 93 т.4);

- копія витягу з реєстру (ас. 94 т.4), відповідно до змісту якої реєстрація провадження в ЄРДР відбулась 3 липня 2015 року о 10:18:18 та в якій зазначені відомості про рух кримінального провадження, у тому числі, і про зупинення та відновлення досудового розслідування протягом всього часу досудового розслідування.

За наявними матеріалами кримінального провадження постановою слідчого ОСОБА_85 від 2 вересня 2015 року доручено працівникам Шосткінського МВ МВС України в Сумській області провести наступні дії: роз`яснити підозрюваній ОСОБА_9 її право на захист, про що скласти відповідний протокол; повідомити про підозру ОСОБА_9 та вручити відповідну пам`ятку; матеріали відпрацювання направити не пізніше 5 вересня 2015 року (ас. 219 т.2).

Згідно з копією реєстру (ас. 94 т.4) підозра вручена ОСОБА_9 3 вересня 2015 року.

З огляду на положення ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено до 3 листопада 2015 року.

Разом з тим, з наявних матеріалів встановлено, що 3 вересня 2015 року ОСОБА_9 оголошена розшук, 4 вересня 2015 року кримінальне провадження зупинено у зв`язку з розшуком ОСОБА_9

11 жовтня 2016 року досудове розслідування відновлено, і в цей же день винесена постанова про зупинення (1 день).

5 грудня 2016 року досудове розслідування відновлено, і в цей же день винесена постанова про зупинення (1 день).

22 березня 2017 року досудове розслідування відновлено, і в цей же день винесена постанова про зупинення (1 день).

4 квітня 2017 року досудове розслідування відновлено, 8 квітня 2017 року винесена постанова про зупинення (5 днів).

12 квітня 2017 року досудове розслідування відновлено, 15 квітня 2017 року винесена постанова про зупинення (4 дні).

5 травня 2017 року досудове розслідування відновлено, і в цей же день винесена постанова про зупинення (1 день).

23 травня 2016 року досудове розслідування відновлено, і в цей же день винесена постанова про зупинення (1 день).

21 червня 2017 року досудове розслідування відновлено.

Станом на 21 червня 2017 року строк досудового розслідування з моменту вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру (згідно з даними ЄРДР) складає 14 днів.

13 липня 2017 року ОСОБА_9 повідомлена про завершення досудового розслідування, 28 серпня 2017 року ОСОБА_9 та її захисник закінчили виконання вимог ст. 290 КПК України. З урахуванням положень ст. 290 КПК України строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не входить до строку досудового розслідування.

З 21 червня 2017 року включно до 13 липня 2017 року строк досудового розслідування складає 24 дні.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні складений 28 серпня 2017 року, затверджений у цей же день, тобто, о складений та затверджений у межах строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

При цьому строк досудового розслідування згідно з положеннями ч. 1 ст. 219 КПК України обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 219 КПК України визначено, що з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК України досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів.

Період з моменту повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК, та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається. Проте факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту. Тобто у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування (постанова Верховного Суду справа № 758/12538/20).

Згідно з положеннями статті 283 КПКУкраїни прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

При цьому, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі, у тому числі, зі зверненням до суду з обвинувальним (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (Постанова Верховного Суду від 5 квітня 2021 року у справі № 676/804/20).

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні переданий до суду лише 11 грудня 2017 року (ас. 2, 5, 18). При цьому жодних відомостей про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні матеріали справи не містять і стороною обвинувачення не надані, про що обґрунтовано вказується в апеляційній скарзі.

З огляду на те, що виконання вимог ст. 290 КПК України ОСОБА_9 та захисником закінчено 28 серпня 2017 року, а обвинувальний акт надійшов до суду лише 11 грудня 2017 року, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про порушення строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами захисту про закриття кримінального провадження у зв`язку з порушенням строків досудового розслідування, оскільки підстави для закриття кримінального провадження в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України), були внесені до КПК України Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, який набрав чинності 16 березня 2018 року, і вказані зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Оскільки відомості про кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні внесені до ЄРДР 3 липня 2015 року, положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не підлягають до застосування.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що надані стороною обвинувачення докази не є беззаперечними, достатніми та переконливими, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і стороною обвинувачення не доведена поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ст.. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в суді і вичерпані можливості їх отримання, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, оскільки кримінальне провадження підлягає закриттю з інших підстав, ніж зазначено в апеляційній скарзі.

За встановлених обставин заявлений цивільний позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та обвинуваченої ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 вересня 2021 року щодо ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України - скасувати, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

________________________ _________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4