Справа № 357/5741/23
У Х В А Л А

24.07.2023 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника установи ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 14.11.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.1, 75 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) 28.02.2006 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі;

3) 04.08.2006 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

4) 09.07.2007 Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 21.05.2009 р. умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 26 днів;

5) 09.12.2009 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2,75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

6) 06.07.2015 Голосіївським районним судом м. Києва за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1,70,71.72 КК України до 5 років одного місяця позбавлення волі, звільнений 13.04.2016 р. по відбуттю строку покарання;

7) 12.05.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ст. 198 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільнений 12.05.2017 р. по закінченню строку відбування покарання;

8) 23.04.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3,70 КК України до 3 років позбавлення волі, не звільнявся;

9) 15.02.2019 р. Деснянським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2, 70 КК україни до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

10) 25.07.2019 р. Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

по теперішній справі засуджений 22.10.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі, початок строку 17.01.2019, кінець строку 17.10.2023, у теперішній час відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, у якому він просить розглянути його клопотання стосовно ст. 81 КК України та замінити невідбуту частину терміну покарання на умовно-дострокове звільнення.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 не мотивоване, а лише містить прохання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_6 , який просить клопотання задовольнити, представника установи, який не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, прокурора який заперечував проти задоволення клопотання засудженого, дослідивши матеріали, які наданні ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» стосовно засудженого ОСОБА_6 , приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 протягом 2003-2019 років 11 разів засуджувався за умисні кримінальні правопорушення. До нього застосовувалося звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, раніше звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні кримінальні правопорушення.

Так раніше ОСОБА_7 засуджувався:

1) 14.11.2003 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.1, 75 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) 28.02.2006 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі;

3) 04.08.2006 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

4) 09.07.2007 Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 21.05.2009 р. умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 26 днів;

5) 09.12.2009 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2,75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

6) 06.07.2015 Голосіївським районним судом м. Києва за ст.ст. 307 ч.2, 309 ч.1,70,71.72 КК України до 5 років одного місяця позбавлення волі, звільнений 13.04.2016 р. по відбуттю строку покарання;

7) 12.05.2017 Деснянським районним судом м. Києва за ст. 198 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, звільнений 12.05.2017 р. по закінченню строку відбування покарання;

8) 23.04.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3,70 КК України до 3 років позбавлення волі, не звільнявся;

9) 15.02.2019 р. Деснянським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2, 70 КК україни до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

10) 25.07.2019 р. Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.2.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі.

У теперішній час відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК № 35» за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2019 за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_6 відповідаючи на запитання прокурора і суду, пояснив, що він раніше вчиняв злочини тому, що його життя так складалося. Зараз усе усвідомив. Після звільнення має намір працевлаштуватися сантехніком у ЖЕК за місцем проживання. До тепер він лише один раз у своєму житті працював із офіційним працевлаштуванням, але зараз не може назвати як підприємство називається де він тоді працював, трудова книжка його втрачена.

Суд зазначає, що відбуваючи покарання в ДУ «Білоцерківська ВК (35)» ОСОБА_6 працевлаштований з 01 вересня 2022 р.

Суд зважаючи на особу засудженого вважає, що ОСОБА_6 залишається небезпечним для суспільства.

Суд вважає, що стосовно ОСОБА_6 , який неодноразово засуджувався, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення знову вчиняв умисні корисливі злочини, не працював, відсутні законні підстави для його умовно-дострокового звільнення.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б вказували, що засуджений ОСОБА_6 дійсно своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд вважає, що стосовно ОСОБА_6 в період відбування його покарання і до теперішнього часу не досягнуто того рівня виправлення, який би давав підставу суду визнати ОСОБА_6 таким, що не вчинить новий злочин, оскільки кожного разу він вчиняв нові злочини, після звільнення не працював. У теперішній час суду не надані данні про те на яке конкретно підприємство, установу, організацію після звільнення ОСОБА_6 має намір працевлаштуватися та в якості кого. ОСОБА_6 суду таке назвати не зміг.

Суд також при прийнятті рішення за клопотанням засудженого зважає на ступінь тяжкість та характер протиправних злочинних дій ОСОБА_6 , їх однорідність і повторюваність у досягненні мети заволодіння чужим майном.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,372,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені клопотання ОСОБА_6 , який відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1