Провадження № 1-кп/761/2733/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12

при секретарі ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001552 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне, Васильківського району, Запорізької області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Білоусівка, Драбівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Гагра, Грузія, грузинка, громадянка Грузії, непрацююча, без місця реєстрації на території України, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.03.2023 до Шевченківського районного суду надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів у кримінальному провадженні №0001552 від 20.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

24.03.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва вищезгаданий обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання на 11 квітня 2023 року о 13:00.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, вказавши про подальше існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які попередньо було враховано при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому, відсутність обставин, які б з спливом часу могли їх нівелювати, а також зазначено доводи щодо характеризуючих даних про особу останнього, які доводять неможливість застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів щодо особи.

Представник потерпілого ОСОБА_12 та потерпілі у судовому засіданні клопотання прокурора підтримали.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні думку прокурора підтримала, просила задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав думку прокурора з приводу клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , вказала, що ризики у клопотанні не доведені. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, доглядає неповнолітню дитину, вважається не судимим. Також просила застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку захисника та просили залишити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без задоволення.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши наявні матеріали провадження суд вважає, що відносно обвинуваченого потрібно продовжити строк тримання під вартою, виходячи з наступного.

Так, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001552 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва з 24.03.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 23.09.2022 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 гривень. Надалі строк дії запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє 14.03.2023 строком до 14.04.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому суд, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує дані про особу ОСОБА_5 який раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за які передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, які мають значний ступінь суспільної небезпеки та за якими потерпілим заподіяно значний розмір шкоди Дані про існування у останнього соціальних зв`язків, які, на думку суду, самі по собі, без існування стримуючих факторів, не є у даному випадку належним стримуючим фактором для уникнення від явки до суду та запобіганню іншим ризикам, що неодноразово було попередньо перевірено судом та свого підтвердження не знайшло. Також судом враховується можливість обвинуваченого впливу на свідків, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, з метою уникнути покарання у разі доведеності його вини або вчинити інше кримінальне правопорушення. Між тим не виключено можливість обвинуваченого, перебуваючи на волі, вчиняти нові чи продовжувати кримінальне правопорушення.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, є непоправні наслідки вчиненого, оскільки, відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищою соціальною цінністю.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити розмір застави визначений під час досудового розслідування слідчим суддею.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 180, 194, 331 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_2 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_5 , визначити до 10 червня 2023 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ "Київський слідчий ізолятор" для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1