Справа № 296/5301/23
УХВАЛА

Іменем України

06 червня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження № 0000268 від 23.05.2023 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 23.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Житомирській області з письмовою заявою звернулась ОСОБА_5 , в якій вказала, що ОСОБА_6 вимагає від неї, як фізичної особи, грошові кошти які вона позичила в ОСОБА_7 в сумі 32 000 грн, погрожуючи при цьому спричиненням тяжких тілесних ушкоджень та діючи в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування встановлено, що вкінці лютого - на початку березня 2023 року ОСОБА_5 , яка перебуває на соціальному забезпеченні у зв`язку з доглядом за дитиною інвалідом, звернулась до знайомого ОСОБА_7 з проханням про позику грошових коштів в сумі 32 000 грн. для лікування сина. В ході усної домовленості ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 32 000 гривень, а остання зобов`язалась повернути їх в найкоротший строк, оскільки вказана сума грошових коштів необхідна для лікування сина щомісячно, а відповідний дохід в сім`ї відсутній.

В подальшому, в ході особистих зустрічей та в ході спілкування за допомогою стільникового зв`язку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , останній запитував про час повернення боргу потерпілої, однак на терміновому поверненні не наполягав.

Поряд з цим встановлено, що 15 травня 2023 року ОСОБА_6 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_5 , вимагаючи передати грошові кошти, які вона заборгувала ОСОБА_7 та в ході розмови висловив погрози спричиненням тяжких тілесних ушкоджень у вигляді позбавлення життєво важливого органу.

Не припиняючи своїх дій, ОСОБА_6 продовжує здійснювати телефонні дзвінки до ОСОБА_5 , здійснюючи тиск на потерпілу та вимагаючи від останньої передати грошові кошти, які вона заборгувала ОСОБА_7 та погрожувати фізичною розправою, позбавленням життєво важливого органу, в разі відмови від передачі вказаних грошових коштів. При цьому ОСОБА_7 не висловлює ОСОБА_5 вимог про передачу грошових коштів, які йому заборгувала ОСОБА_5 .

З огляду на викладене вбачається, що ОСОБА_6 дізнався від ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 заборгувала йому грошові кошти в сумі 32 000 гривень та, використовуючи свій статус кримінального авторитета та «смотрящого» за містом Андрушівка Бердичівського району Житомирської області вчиняє протиправні вимоги та погрози відносно потерпілої.

02.06.2023 о 00 год.50 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_8 у зв`язку з наявністю невідкладного випадку проведено невідкладний обшук, до постановлення ухвали слідчого судді, за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено банківські картки АТ КБ «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Старшим слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 постановою від 02.06.2023 вилучені у ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки є предметом та знаряддям кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Суд заслухавши слідчу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважає за необхідне зазначити наступне.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98. КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 173. КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Приписами ч.10 ст.170 КПК України визначено, зокрема, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Так, судом встановлено, що 02.06.2023 о 00 год.50 хв. за місцем проживання ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_8 у зв`язку з наявністю невідкладного випадку проведено невідкладний обшук, до постановлення ухвали слідчого судді, за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено банківські картки АТ КБ «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведений 02.06.2023 року обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено банківські картки АТ КБ «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого за погодженням з прокурором, який звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слід заначити, що стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучені речі були предметом вчинення злочину або зберегли на собі сліди його вчинення.

Будь-яких фактів, які б свідчили про наявність сукупності підстав (чи розумних підозр) вважати, що власник майна причетна до вказаних у клопотанні незаконних дій, органом досудового розслідування не наведено та не підтверджено.

Визнання вилученого майна речовими доказами також не може бути безумовною підставою для його арешту.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження в частині, що стосується прав і свобод особи, повинно відповідати не тільки загальним вимогам, зазначеним у відповідних статях Кримінального процесуального кодексу України, а і нормам викладеним у Конституції України та рішеннях Європейського суду з прав людини.

За таких обставин стороною обвинувачення не доведена виправданість у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, а тому слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частин тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження № 0000268 від 23.05.2023 про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1