Провадження 11-кп/824/3069/2023 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

засудженого в режимі ВКЗ з Київським СІЗО - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2015 ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання.

09.12.2015 року до Києво - Святошинського районного суду Київської області надійшло подання начальника Києво - Святошинського РВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_8 у місця відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки останній до ВКВІ для постановки на облік не з`явився, за вказаною у вироку адресою не проживає та місце його перебування не відомо.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року скасовано звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2015. Застосовано до засудженого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_8 на облік до ВКВІ не з`явився, за вказаною адресою у вироку не проживає, про що свідчать пояснення ОСОБА_9 , а також останній відсутній за місцем реєстрації, першочерговими розшуковими заходами місце його перебування не встановлено. За наведених обставин, суд, вважав, що засуджений ОСОБА_8 свідомо ухилився від виконання обов`язків, покладених на нього судом в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 висловив незгоду з оскаржуваною ухвалою, у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права при її ухваленні. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що ОСОБА_8 не був обізнаний про розгляд подання місцевим судом, у зв`язку із тим, що жодних викликів від суду на його адресу не надходило, крім того, працівники поліції також не приходили за адресою його проживання. Наведені обставини, на переконання захисника, свідчить про те, що місцевим судом було неповно з`ясовано обставини справи, а саме дії Києво - Святошинського РВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області щодо здійснення першочергових розшукових заходів, про що зазначалось і прокурором в судовому засіданні, однак було залишено поза увагою суду. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою відмови в задоволенні подання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

вивчивши подання та приєднані до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, ч.2 ст. 166 КВК України в редакції, що діяла на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали суд, за поданням уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладеніна нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст. 166 КВК України в редакції, що діяла на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Отже, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_8 вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2015 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставою для задоволення подання Києво - Святошинського РВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області стало те, що засуджений ОСОБА_8 на облік до ВКВІ не з`явився, за вказаною у вироку адресою не проживає, а також останній відсутній за місцем реєстрації, першочерговими розшуковими заходами місце його перебування не встановлено. За наведених обставин, суд, вважав, що засуджений ОСОБА_8 свідомо ухилився від виконання обов`язків, покладених на нього судом в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Однак, на думку колегії суддів, такий висновок зроблений судом першої інстанції на неповно з`ясованих матеріалах справи і безспірно із ним погодитись не можливо.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснив, що він не був обізнаний з умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки виклику до органів кримінально - виконавчої інспекції він не отримував, а тому і не ухилявся від явки до органів кримінально - виконавчої інспекції.

Як вбачається з матеріалів провадження, останні не містять даних про те, що ОСОБА_8 було роз`яснено положення ч.3 ст. 164 КВК України (в редакції 2015р.) про зобов`язання виконувати обов`язки, покладені на нього судом.

Також матеріали провадження не містять даних щодо застосування Києво - Святошинським РВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області до ОСОБА_8 застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання відповідно до вимог ч.1 ст. 166 КВК України.

Вказані обставини залишились поза увагою суду, питання про те, чи дійсно засуджений був обізнаний з умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням та що засудженому ОСОБА_8 виносилось застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, при розгляді подання, фактично не з`ясовувалось.

Крім того, судове засідання судом першої інстанції проведено з порушенням вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, тобто без участі засудженого, належним чином не повідомленого про дату та час розгляду провадження.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 свідомо ухилився від виконання обов`язків, покладених на нього судом, на думку колегії суддів, є передчасним.

За таких обставин ухвала Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 не може визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання начальника Києво - Святошинського РВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2015.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання начальника Києво - Святошинського РВ КВІ УДПтС України в м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2015 відмовити.

Скасувати застосований щодоОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 звільнити з - під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4