Єдиний унікальний номер 341/1493/23
Номер провадження 1-кп/341/166/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження від 14.05.2023 № 0000093 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Ізмаїл, Одеська область, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працює, українка, громадянка України, одружена, з вищою освітою, з однією малолітньою дитиною на утриманні, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.

встановив:

ОСОБА_4 вчинила заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних установлених судом обставин.

Упродовж дня 13.05.2023 ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 за місцем свого постійного проживання у АДРЕСА_1 , розпивали алкогольні напої з нагоди святкування дня народження сина.

Цього ж дня близько 21 години між ОСОБА_4 та її чоловіком виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 , тримаючи в руках келих, нанесла ним удар у голову свого чоловіка.

Побачивши це, у вказаний конфлікт втрутилась мати ОСОБА_6 ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_4 тривалий час перебувала у неприязних відносинах, у результаті чого остання продовжила словесний конфлікт зі своєю свекрухою.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_5 взяла мобільний телефон і, попередивши свою невістку, що йде телефонувати до її матері та у поліцію, вийшла з будинку на подвір`я.

Почувши це, ОСОБА_4 , з метою перешкоджання свекрусі у здійсненні телефонних дзвінків, вирішила заподіяти їй тяжкі тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння своїй свекрусі тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, взяла зі стола кухонний ніж та вибігла на подвір`я, де, наздогнавши ОСОБА_5 , умисно нанесла їй ножем декілька хаотичних ударів у ділянки голови, задньої поверхні грудної клітки та лівого плеча. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки з ушкодженням м?яких тканин, пристінкової плеври, гематомою 6-го сегменту лівої легені, що призвело до розвитку лівобічного пнемогемотораксу, що викликало необхідність проведення операцій та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення, а також легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України, оскільки вона вчинила заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого їй обвинувачення.

Оскільки обвинувачена у судовому засіданні вину визнала, повністю підтвердила викладені в обвинувальному акті фактичні обставини справи, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, їх не оспорює, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченої, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якої у суду немає, з`ясуванням позиції потерпілої, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_4 , стосуються речових доказів. Згода обвинуваченої щодо застосування положень частини третьої статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу судового засідання та письмовою розпискою особи.

Установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Показаннями допитаної у судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_4 , яка свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялась та пояснила, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, визнає. Розказала, що 13.05.2023 святкувала з чоловіком, який приїхав із зони ведення бойових дій і є мобілізованим військовослужбовцем, день народження сина. Вони вживали алкогольні напої. Між подружжям виник конфлікт, у який втрутилась потерпіла, що часто робила і до того. ОСОБА_5 хотіла зателефонувати до хворої матері обвинуваченої, чому ОСОБА_4 вирішила перешкодити. Наздоганяючи свекруху обвинувачена взяла зі столу ніж, проте не може пояснити для чого і з якою метою. Між обвинуваченою та потерпілою почалась боротьба за пристрій мобільного телефона, під час якої ОСОБА_4 нанесла приблизно три удари ножем потерпілій. Як їх розборонили не пам`ятає, перебувала у стресовому стані, пам`ятає як уже приїхала поліція. Щиро шкодує, що так вчинила, зобов`язалась більше такого не робити. Визнала, що і раніше між нею та ОСОБА_5 виникали конфлікти. До вчиненого нею кримінального правопорушення ставиться негативно, готова до покарання, яке просить призначити прокурор, хоч і вважає його занадто суворим. Зазначила, що зробила для себе належні висновки, зараз перебуває із потерпілою у приязних стосунках.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , яка зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої вона не має. Обвинувачена відшкодувала їй завдані збитки, пов`язані з лікуванням. Просить обвинувачену взагалі не карати, вони примирились і зараз у них добрі стосунки, разом виховують внука, оскільки його батько воює.

Отже, суд дійшов висновку про доведення повністю винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати, що обвинувачена щиро покаялась, сприяла розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодувала завдані збитки, має на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово не працює. Вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Під час призначення покарання обвинуваченій просив застосувати положення статті 75 КК України та звільнити її від призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить з того, що відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню винними та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Під час призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке кваліфікується за частиною 1 статті 121 КК України, позицію потерпілої, особу винуватої, яка раніше не судима, має на утриманні одну малолітню дитину, заміжня за військовослужбовцем, який бере участь у бойових діях, вину визнала, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та те, що обвинувачена на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність претензій потерпілої, позицію ОСОБА_5 , яка просила звільнити обвинувачену від покарання, наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини першої статті 121 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Своєю чергою, ураховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, її характеристику, наявність на утриманні обвинуваченої однієї малолітньої дитини 2019 року народження, беручи до уваги висновок органу пробації, приязні на цей час стосунки із потерпілою, різні фактичні місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зважаючи на участь у бойових діях чоловіка обвинуваченої, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення особи можливі без відбування покарання, та вважає за можливе на підставі положень статті 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом періоду не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк, необхідний для того, щоб ОСОБА_4 довела своє виправлення без відбування покарання, суд встановлює тривалістю один рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тобто, з огляду на обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення та характеристику обвинуваченої, суд дійшов висновку про те, що обвинувачена не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової її ізоляції. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що вона стала на шлях виправлення.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Отже, накладений ухвалою слідчої судді від 17.05.2023 арешт майна підлягає скасуванню.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 100, 174, 349, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 69, 76, 79, 121 Кримінального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням статті 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини першої статті 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі статті 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців із встановленням іспитового строку. Іспитовий строк суд встановлює тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Скасувати накладений ухвалою слідчої судді Галицького районного суду від 17 травня 2023 року арешт на:

- 4 змиви речовини бурого кольору, кухонний ніж із нашаруванням речовини бурого кольору;

- одяг ОСОБА_4 : футболку темно-зеленого кольору, штани чорно-зеленого кольору (камуфляжні) та кросівки білого кольору;

- одяг ОСОБА_5 : футболку темно-фіолетового кольору із наявною діркою у лівому верхньому куті розміром близько 3 см., бюстгалтер синього кольору з червоно-жовтими вставками, штани чорного кольору.

Речові докази у справі:

-4 змиви речовини бурого кольору, кухонний ніж із нашаруванням речовини бурого кольору знищити;

-одяг ОСОБА_4 : футболку темно-зеленого кольору, штани чорно-зеленого кольору (камуфляжні) та кросівки білого кольору, повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-одяг ОСОБА_5 : футболку темно-фіолетового кольору із наявною діркою у лівому верхньому куті розміром близько 3 см., бюстгалтер синього кольору з червоно-жовтими вставками, штани чорного кольору, повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-відеозапис із нагрудного відеореєстратора за 13.05.2023, який закріплений за інспектором СРПП ОСОБА_7 , та відеозапис із нагрудного відеореєстратора за 13.05.2023, який закріплений за інспектором СРПП ОСОБА_8 , на оптичному носії диску DVD-R, зберігати у матеріалах кримінального провадження, що залишились у сторони обвинувачення;

-аудіозапис дзвінка на спец. лінію 102 громадянки ОСОБА_5 за 13.05.2023 на оптичному носії диску DVD-R зберігати у матеріалах кримінального провадження, що залишились у сторони обвинувачення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ