Справа № 750/6994/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/200/23
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 14 липня 2023 року.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 9 років, що із врахуванням особи підозрюваного, свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, приховування або знищення речей і документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідка.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив змінити ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, мотивуючи тим, що слідчий суддя дійшов висновку про наявність «обґрунтованої підозри» на підставі припущення, оскільки в судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано фактів або інформації, які б могли переконати, що підозрюваний ОСОБА_9 міг вчинити злочини.

Зазначає, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України. Слідчим суддею не перевірено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказує, що матеріали, якими обґрунтовується клопотання слідчого не містять будь-яких доказів причетності ОСОБА_9 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки з показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що він спілкувався з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 . Отже, слідчий суддя безпідставно поклав показання зазначеного свідка як доказ вчинення вказаних дій саме ОСОБА_9 .

Крім того, зазначає про відсутність ризиків переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, здійснення впливу на свідка ОСОБА_10 , а також неможливість приховування чи знищення речей і документів, оскільки всі речі та документи, які мають значення для кримінального провадження перебувають у володінні органу досудового розслідування.

Також вказує, що не враховано дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_9 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дружину та неповнолітню дитину, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, інкримінованими кримінальними правопорушеннями не завдано матеріальної та моральної шкоди, тому були всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу або визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що 05 вересня 2022 року до ЄРДР за №0000256 були внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

14 травня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_9 та повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог ст., ст. 178, 194 КПК України, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, характер та обставини вчинення протиправних діянь, дію на даний час воєнного стану, дані щодо особи підозрюваного, що свідчить про наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, приховування або знищення речей та документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на свідка ОСОБА_10 з метою зміни ним показань на свою користь.

Також, слідчим суддею враховано, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до абзацу сьомого частини четвертої статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, враховуючи викладене, твердження захисника про те, що слідчий суддя зобов`язаний був визначити розмір застави, не заслуговують на увагу.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Усі докази, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, судом першої інстанції досліджені та знайшли свою оцінку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині, також є необгрунтованими.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступний стадії процесу кримінального розслідування.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_12 ОСОБА_4