Справа №372/401/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3133/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків та призначено покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 України у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС та отримання водійського посвідчення, вчинив дії спрямовані на пособництво у підробленні посвідчення за наступних обставин:

Так, в кінці травні 2022 року (точна дата та час не встановлені) ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я, що надає право керування транспортними засобами категорії «В1,В,С,СЕ» з метою його подальшого використання та для пред`явлення за вимогою.

Цього ж дня (точна дата та час не встановлені) ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи за місцем свого проживання за вище вказаною адресою, з метою підроблення посвідчення водія, зі свого особистого мобільного телефону зайшовши до мережі Інтернет, де знайшов оголошення про виготовлення бланків водійських посвідчень за плату.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, щодо виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на пособництво у підробленні посвідчення водія, ОСОБА_7 шляхом надсилання повідомлень надав невстановленій особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я та по-батькові, дату та місце народження, особистий підпис, та фотознімок, а також пообіцяв придбати завідомо підроблене посвідчення водія після його виготовлення, тим самим, сприяючи особі, у підробці посвідчення.

В подальшому (точна дата та час не встановлені), вказана невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці умисно виготовила підроблене посвідчення водія, яке надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення водія НОМЕР_1 виданий 03.05.2022 ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не відповідає за способом та спеціальними елементами захисту аналогічних бланків посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

У кінці травні 2022 року (точна дата та час не встановлені), невстановлена досудовим розслідуванням особа, за допомогою служби доставки «Нова Пошта» передала ОСОБА_7 підроблене посвідчення, яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, посвідчення водія НОМЕР_1 виданий 03.05.2022 ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «В1,В,С,СЕ» для його особистих потреб, за що останній заплатив грошові кошти у сумі 7 000 грн.

Крім того, 14.01.2023 року о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки Фольсваген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи поблизу вул. Київській 21, м. Обухів, Київської області з метою перевірки документів особи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію» був зупинений працівникам поліції відділу реагування патрульної поліції Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області.

ОСОБА_7 при перевірки документів надав працівникам поліції відділу реагування патрульної поліції Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 виданий 03.05.2022 ТСЦ 5141 та виконуючи законну вимогу працівника поліції, щодо надання йому документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу, а є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівникам поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керування транспортними засобами категорії «В1,В,С,СЕ» і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху (ст.126 КУпАП), надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене для нього посвідчення водія НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке не відповідає за способом та спеціальними елементами захисту аналогічних бланків посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто використав його.

Також, 14.01.2023 року о 20 годині 55 хвилини, ОСОБА_7 , будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Київська 21, м. Обухів, Київської області, з метою перевірки документів особи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію» був зупинений працівникам ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області.

ОСОБА_7 при перевірки документів надав працівникам ВРПП Обухівського РУП ГУНП в Київській області підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданий 03.05.2022 ТСЦ 5141 та виконуючи законну вимогу працівника поліції, щодо надання йому документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданий 03.05.2022 ТСЦ 5141 на ім`я ОСОБА_7 , вкотре за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу, а є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівникам поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керування транспортними засобами категорії «В1,В,С,СЕ» і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху (ст.126 КУпАП), надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблене для нього посвідчення водія серії НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке не відповідає за способом та спеціальними елементами захисту аналогічних бланків посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто використав його.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/2837-ДД від 20.01.2023 року, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень. Виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання ОСОБА_7 обставину - рецидив злочинів.

Вважає, що вирок суду є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Так, вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

З вироку суду вбачається, що обвинуваченому за ч. 1 ст. 358 КК України вже призначено максимальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, відтак при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч 1 ст. 70 КК України, суд не міг вийти за межі санкції вказаної статті та повинен був застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, вважає, що призначивши обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України більше, ніж встановлено санкцією ч. 1 ст. 358 КК України, суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Окрім цього, зазначає, що судом безпідставно враховано обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 - рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних проступків, натомість обтяжуюча покарання обставина - рецидив злочинів поширюється лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів, відтак в даному випадку дана обставина врахуванню не підлягала.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу та просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із вироку суду вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції розглянув у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а також вид і розмір призначеного судом покарання за кожним із кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, колегія суддів вважає слушними.

Так, приписами ч. 2 ст. 70 КК України встановлено, що при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Санкцією ч.1 ст.358 КК України передбачене покарання у виді штрафу до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а ч. 4 ст.358 цього Кодексу передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ці кримінальні правопорушення на підставі ч.2 ст.12 КК України є кримінальними проступками.

Враховуючи наведені вимоги закону, остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в даному випадку не може перевищувати тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора за яких він просить змінити ОСОБА_7 призначене покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, та призначити покарання обвинуваченому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень є слушними.

При цьому, вказівка в апеляційній скарзі на виключення обтяжуючої покарання ОСОБА_7 обставини - рецидиву злочинів, є безпідставною, оскільки з вироку суду слідує, що обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання - судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 щодо ОСОБА_7 зач. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

- за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: