Справа №949/1105/22
Провадження №1-кп/949/89/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000124 від 15 липня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального Кодексу України,

В С ТА Н О В И В:

14 липня 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем проживання свого брата ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, взявши до рук дерев`яну палицю обравши її знаряддям вчинення кримінального правопорушення та умисно спричинив нею не менше трьох ударів в область голови ОСОБА_5 . В результаті чого, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійно-хвилястого рубця лобової ділянки посередині, С-подібного рубця лівої тім`яної ділянки, гематоми повік правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що дійсно 14 липня 2022 року у будинку за місцем проживання рідного брата у нього із ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого він наніс йому декілька ударів палицею в ділянку голови. При обранні міри покарання погодився з думкою прокурора.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява про проведення судового засідання по кримінальному правопорушенні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України без його участі. Претензій до обвинуваченого він не має. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ч.2 ст.125 КК України, як спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий (а.п.27-28), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.25), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.26).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 визначеної ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини та обтяжуючу покарання обставину. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, та вважає необхідним й достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Майнової шкоди не завдано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .