ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1966/23 Справа № 201/8037/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Фонду державного майна України заступника директора юридичного департаменту ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2023 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2023 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задоволено частково та в рамках кримінального провадження №0000105 від 07.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України (далі - КК) накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м.Дніпро, вул. Шевченко, 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972), шляхом заборони розпорядженням та відчуження вказаним майном.

Зобов`язано уповноважений орган реєстрації прав на нерухоме майно внести відповідні відомості про арешт майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Фонду державного майна України - заступник директора юридичного департаменту ОСОБА_8 (далі-представник третьої особи) порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку із незаконністю, необґрунтованістю, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначає, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2023 року по справі №202/9137/23 вже було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972), шляхом заборони розпорядженням та відчуження вказаним майном. Натомість, ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 12.07.2023 року апеляційну скаргу Фонду державного майна України (далі - Фонд) було задоволено, вищевказану ухвалу слідчого судді скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 про арешт об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972) відмовлено. Так, у своєму рішенні колегія суддів зазначила, що прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Крім того, вказала, що хоча в клопотанні прокурор вказує на необхідність накласти арешт на майно, як на речові докази у кримінальному провадженні, але при цьому не приводить жодного належного доказу на підтвердження вказаного і мети накладення арешту на майно.

Разом з цим, вказує, що ухвала слідчого судді не містить жодних обґрунтувань, яким чином будівля може бути використана у кримінальному провадженні та які фактичні дані вона може містити, а також не має будь-яких обґрунтувань необхідності накладення арешту на зазначене майно.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею не проаналізовано повноваження Фонду, згідно ст.4 ЗУ Про Фонд державного майна України, не враховано інтереси держави в цілому, а також того, що ЗУ Про приватизацію державного і комунального майна не передбачено жодних обмежень оскарження процедури приватизації, на якому б етапі остання не проводилась.

Тому, з метою уникнення зриву надходжень коштів від приватизації до Державного бюджету України та можливості здійснення заходів з продажу (підписання договору купівлі-продажу) зазначеного об`єкта, представник третьої особи просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2023 року та постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника третьої особи ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишитили ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972), слідчий суддя посилався на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що об`єкт нерухомого майна, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, тому для виконання завдань кримінального процесуального законодавства, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання його використання, перетворення, передачі та відчуження, є необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000105 від 07.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, розпочате за самостійно виявленим прокурором кримінальним правопорушенням щодо службових осіб Фонду державного майна України, які вчиняли дії на користь третіх осіб, що полягають в умисному створенні умов для набуття у власність державного майна за заниженими цінами (а.с.3).

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10.07.2023 року (а.с.27-28) об`єкт нерухомого майна, а саме: єдиний комплекс Державного підприємства Дніпропетровськавтотранссервіс, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Жуковського, 23, разом із будівлею, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000105 від 07.07.2023.

Наказом Генерального прокурора № 358 від 27.12.2019 року юридична особа «Генеральна прокуратура України» перейменована в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.44-45).

Наказом Офісу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 року перейменовано без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу «Прокуратура Дніпропетровської області» у «Дніпропетровську обласну прокуратуру» (а.с.33-35).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 № 106-р із сфери управління Міністерства інфраструктури передано Генеральній прокуратурі України будівлі (літери А-9, а-1, а, а-1) і споруду (літер Б-1, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 32 у м. Дніпропетровську та закріплено їх на праві оперативного управління за Генеральною прокуратурою України (а.с.46).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.07.2023 року вбачається, що об`єкти нерухомого майна ДП Дніпропетровськавтотранссервіс, а саме: адміністративна будівля літ.А-9, а-1, загальною площею 3345,1 кв.м, ганки літ. а, а(1), трансформаторна підстанція літ.Б-1, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, вул. Дніпропетровськ, вул. Шевченка (Бабушкінський, Жовтневий р-ни), буд.32 є державної власністю Держави Україна, в особі Міністерства інфраструктури України (а.с.12).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.007.2023 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:393:0061, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Шевченка (Бабушкінський, Жовтневий р-ни), буд.32, має цільове призначення державного управління та місцевого самоврядування (землі житлової та громадської забудови) (а.с.36-40).

Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 26.06.2013 № 67/36 у постійне користування прокуратурі Дніпропетровської області передано земельну ділянку площею 0,1377 га (кадастровий номер :02:393:0061) по фактичному розміщенню будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 32 у м.Дніпропетровську (а.с.41-43).

Наказами заступника голови Фонду державного майна України ОСОБА_12 затверджено протоколи про результати електронного аукціону №SPEI001-UA-262 та №SPEI001-UA-203 з продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства Дніпропетровськавтотранссервіс за адресою м. Дніпро, вул. Жуковського, 23, які відбулися 15 грудня 2022 року та 25 січня 2023 року, відповідно (а.с.14-16,18,20,21-23).

Відповідно до актів №1, №2, №3 про несплату переможцем аукціону ціни продажу об`єкту малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП Дніпропетровськавтотранссервіс вбачається, що переможці тричі поспіль не сплачували ціну продажу об`єкта, внаслідок чого ціна об`єкту торгів знижувалася (а.с.17, 19, 21).

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с.1-2) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, оскільки він є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення злочину, зберіг на собі його сліди та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів існує необхідність у його арешті. При цьому у клопотанні слідчого не зазначено, яким саме критеріям речових доказів згідно ст.98 КПК відповідає об`єкт нерухомого майна, наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК, а саме можливості його використання, перетворення, передачі чи відчуження, які вказані в ухвалі слідчого судді, а також яке відношення до вчинення кримінального правопорушення, в рамках якого проводиться досудове розслідування має вказаний об`єкт нерухомого майна.

На переконання апеляційного суду наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, не відповідають вимогам ч.1 ст.173 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено необхідності у накладенні на нього арешту. При цьому, сам факт формального набуття згідно постанови старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 (а.с.27-28) процесуального статусу речового доказу, яким є об`єкт нерухомого майна, зазначений у клопотанні слідчого не свідчить про його відповідність, визначеним ст.98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Таким чином вищенаведене свідчить про те, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не доведено, а в ухвалі слідчого судді не наведено жодних беззаперечних аргументів для висновків про те, що об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972) відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК та на це майно може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 12 липня 2023 року вже було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на цей же самий об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972) тільки в рамках іншого кримінального провадження № 0000266 від 21.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 233 КК (а.с.76-79), що створює враження штучного відкриття прокурором кримінальних проваджень задля накладення арешту на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника третьої особи ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2023 року про арешт майна скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000105 від 07.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт Фонду державного майна України заступника директора юридичного департаменту ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2023 року про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972) скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, 32 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 34315972) в рамках кримінального провадження №0000105 від 07.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4