Справа № 296/5562/21
Вирок

Іменем України

05 червня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі об`єднане кримінальне провадження №0000109 від 15.06.2021р., №0000179 від 02.09.2021р. року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Хайча Овруцького району Житомирської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, військовослужбовця військової служби за контрактом, неодруженого, зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

28.02.2020 року громадянин ОСОБА_9 , з однієї сторони, а з іншої - Міністерство оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 уклали контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського (старшинського) складу, строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №16-РС від 28.02.2020р. ОСОБА_9 на підставі контракту призваний на військову службу в Збройних Силах України та направлений у військову частину НОМЕР_1 , де 21.03.2020р. прийняв військову присягу.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №162 від 05.08.2020р. ОСОБА_9 зарахований до списків особового складу зазначеної частини та призначений на посаду стрільця - зенітника зенітно - ракетного взводу військової частини НОМЕР_2 , де приступив до виконання своїх службових обов`язків.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів, спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 05 квітня 2021 року оголошено не було.

Солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 11,16,40, 49,128,200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_2 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год 00 хв по 17 год 00 хв.

Однак, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,40, 49,128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 05 квітня 2021 року о 08 год 00 хв не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 08 год 00 хв 16 квітня 2021 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 , та приступив до виконання службових обов`язків.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_9 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Крім того, солдат ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,40, 49,128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 05 липня 2021 року о 08 год 00 хв не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків, до 15 вересня 2021 року, коли з`явився до військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 , чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_9 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні ним даних кримінальних правопорушень визнав повністю. В судовому засіданні дав показання, які повністю співпадають із фабулами обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. Пояснив, що 28.02.2020р. уклав контракт на проходження військової служби строком на три роки. Був призначений на посаду стрільця - зенітника зенітно -ракетного взводу військової частини НОМЕР_2 . З 05.04.2021р. по 15.04.2021р. на службі не перебував, поїхав до дівчини, 16.04.2021р. повернувся на службу. Був відсутній на службі без поважних причин, командування про свою відсутність не повідомляв, обов`язки за посадою в цей період не виконував. З 05.07.2021р. по 15.09.2021р. був відсутній на службі без поважних причин, проводив час на власний розсуд, командування не повідомляв, у вчиненому розкаюється. Просив суворо його не карати.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має молодий вік, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його соціальні зв`язки - неодружений, дітей не має, проходить військову службу, 22.04.2022р. отримав контузію середнього ступеню та був відправлений в розташування роти, думку прокурора, враховуючи висновок органу пробації про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, разом з тим із встановленням іспитового строку.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1