Справа № 161/6643/22
Провадження № 1-кп/161/322/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 липня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у залі судових засідань підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125, щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.3 ст.307 КК України,

В С Т А Н О В И В

Кримінальне провадження підсудне Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив проти призначення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, оскільки, на його думку, обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, при його затвердженні дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні подала клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру. Своє клопотання мотивує тим, що 09.09.2021 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. 30.12.2021 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження до шести місяців, тобто до 09.03.2022 включно. Постановою прокурора Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 28.02.2022 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, копію якої підозрюваний ОСОБА_5 отримав лише 24.03.2022. Ні до 28.02.2022, ні після підозрюваний ОСОБА_5 не отримував від слідчого або прокурора повістки про виклик його для участі в процесуальних діях, тому 04.03.2022 ОСОБА_5 самостійно вжив дії з метою повідомлення слідчого та прокурора про місце свого проживання та зобов`язався прибувати за викликом. 15.03.2022 ОСОБА_5 самостійно без жодного виклику чи повідомлення з`явився до прокурора ОСОБА_3 . Цього ж дня прокурор ОСОБА_3 вручив ОСОБА_5 повістки про виклик на 16.03.2022, 17.03.2022, 18.03.2022 та виніс постанову про відновлення досудового розслідування, що була надіслана поштовим зв`язком підозрюваному, копію якої він отримав 24.03.2022. 16.03.2022 прокурор ОСОБА_3 знову виніс постанову про оголошення підозрюваного в розшук та зупинення досудового розслідування. 07.04.2022 заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 винесено постанову про відновлення досудового розслідування. 07.04.2022 слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 в ухвалі встановила, що строки досудового розслідування прокурором були зупинені безпідставно, оскільки постанови прокурора винесені неналежним чином. Тобто 07.04.2022 слідчою ОСОБА_6 було вчинено ряд процесуальних дій та рішень поза межами строків досудового розслідування, зокрема: вручено ОСОБА_5 повідомлення про нову підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України; стороні захисту відкрито матеріали досудового розслідування (захиснику ОСОБА_8 не вручено повідомлення про відкриття матеріалів досудового розслідування). 27.05.2022 ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 завершили ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Захисник ОСОБА_8 з матеріалами кримінального провадження не ознайомлений. Тому захисник просить закрити кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125, щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.3 ст.307 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Окрім того, захисником в порядку ч.3 ст.309 КПК України подано заперечення на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.04.2022, оскільки, на думку захисту, підстав для закриття провадження за скаргою ОСОБА_5 на постанови прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук від 28.02.2022 та 16.03.2022 не було, так як вказані постанови прокурором не були скасовані. При цьому, і в самій ухвалі було встановлено факт того, що постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук винесені неналежним чином.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання захисника та подав письмові заперечення в яких зазначає, що вказане клопотання є необгунтованим, невмотивованим та таким, що не відповідає вимогам КПК України. По-перше, на думку прокурора, незрозумілим є насамперед те, ким подано вказане клопотання, оскільки в ньому зазначено, що особа яка подає скаргу є обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 , однак таке клопотання підписане лише захисником ОСОБА_4 , підпис обвинуваченого у поданому клопотанні відсутній. По-друге, захисником ОСОБА_4 стверджується про те, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчився 10.03.2022, а постанови прокурора про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022 та 16.03.2022, на думку захисника, є незаконними, тому всі інші процесуальні дії вчинялися поза межами досудового розслідування. Однак, вказані твердження захисника не заслуговують на увагу. Твердження захисника ОСОБА_4 про те, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 07.04.2022 нібито визнано, що строки досудового розслідування були зупинені безпідставно, не заслуговують на увагу, оскільки за результатами розгляду скарги сторони захисту на постанови про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022 та 16.03.2022 провадження з розгляду скарги було закрито, тобто, зазначені постанови слідчим суддею скасовані не були, а відтак являються законними. Також, прокурор зазначив, що відповідно до протоколу ознайомлення з матеріалами, останнє тривало з 07.04.2022 по 27.05.2022 під час якого підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 повністю ознайомились із матеріалами кримінального провадження. Враховуючи те, що інший захисник ОСОБА_8 знаходиться по даний час за кордоном, доручення про відкриття матеріалів, а також усі матеріали кримінального провадження були надіслані останньому на зареєстровану адресу та в електронному вигляді на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 та месенджери "Watts app" та "Telegram". Будь-яких скарг чи зауважень безпосередньо від захисника ОСОБА_8 з приводу завершення досудового розслідування, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, вручення обвинувального акту не було і по сьогоднішній день немає. Також зазначає про те, що вказане провадження взагалі не може бути закрите, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.310, ч.3 ст.307 КК України, є тяжким та особливо тяжкими злочинами проти життя та здоров`я особи, що узгоджується з висновком Об`єднаної палати ККС Верховного Суду у постанові від 03.02.2023.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього документи, заперечення з додатками, суд приходить до наступного висновку.

Перш за все, суд констатує те, що клопотання підписане захисником, яка згідно вимог кримінального процесуального закону наділена повноваженнями на подання до суду клопотань в інтересах обвинуваченого, а тому відсутність підпису самого обвинуваченого, не є підставою для залишення без розгляду такого клопотання.

В ч.3 ст.309 КПК України визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Разом з тим, оскільки положеннями ст.ст. 314-316 КПК України не врегульовано питання розгляду заперечень, які подані в порядку ч.3 ст.309 КПК України, суд приходить до висновку, що доводи, які наведені в запереченні, підлягають перевірці при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження. Зазначене вище узгоджується з висновком щодо застосування положень ч.3 ст.309 КПК України, який наведений в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (від 13.02.2023 справа № 932/8842/20).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Оскаржуючи постанови про зупинення досудового розслідування і про оголошення у розшук підозрюваного захисник посилалася на незаконність останніх з огляду на те, що підозрюваний від органу досудового розслідування не переховувався, викликів від слідчого чи прокурора не отримував, від явок на такі виклики не ухилявся, а тому зупинення досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України було незаконним, а також на те, що слідчим не вжито усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе.

Частиною 1 ст.281 КПК України передбачена можливість оголошення розшуку підозрюваного, у разі, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Відповідно до вимог ч.2 ст.280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

З аналізу вищевикладених норм КПК України вбачається, що зупинення досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України допускається лише після повідомлення особі про підозру та за умови оголошення цієї особи вже після набуття статусу підозрюваного у розшук.

Водночас, для оголошення особи у розшук за ст.281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.

При цьому, навіть за наявності вищевказаних обставин, слідчий зобов`язаний виконати усі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, в тому числі і для здійснення розшуку підозрюваного, і лише потім зупиняти досудове розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного Суду України від 19.03.2015 у справі № 5-1кс15).

Під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування - «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Так судом встановлено наступне.

20.08.2021, згідно з даних обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_9 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125.

09.09.2021 ОСОБА_5 в порядку ст.278 КПК України було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що є початком перебігу, визначеного ч.3 ст.219 КПК України, двомісячного строку досудового розслідування. Факт набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного стороною захисту не оспорюється.

08.11.2021 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 09.01.2022, а ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.12.2021 продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 09.03.2022.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2021 ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, зокрема і заборона цілодобово залишати місце свого проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, який в подальшому був продовжений до 28.02.2022 включно з обов`язком не залишати місце свого проживання в період доби з 20.00год. по 08.00год.

В своїх запереченнях прокурор зазначає, що 24.02.2022 та 25.02.2022 прокурором у кримінальному провадженні, в порядку ст.ст.133-137 КПК України, здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_5 для участі його в допиті на 26.02.2022 та 28.02.2022. Однак, підозрюваний ОСОБА_5 на відповідні виклики не з`явився, поважність причин своїх неявок не повідомив, у зв`язку із чим 28.02.2022 прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, оскільки місце перебування останнього органу досудового розслідування було невідоме.

15.03.2022 підозрюваний ОСОБА_5 особисто з`явився до прокурора та йому під розпис було вручено повістки про виклик на 16.03.2022, 17.03.2022 та 18.03.2022. У цей же день досудове розслідування було відновлено. Проте, підозрюваний ОСОБА_5 на жоден із викликів не з`явився, у зв`язку із чим 16.03.2022 прокурором було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, оскільки місце перебування останнього органу досудового розслідування було невідоме.

18.03.2022 ОСОБА_5 на виклик не з`явився, однак, в цей же час, подав повідомлення в скриньку заяв і повідомлень обласної прокуратури про те, що не має можливості з`явитися за викликом у зв`язку із відсутністю на території України його захисника ОСОБА_8 , а також у зв`язку із тим, що повідомлення про підозру йому вже було вручено.

Відповідно до протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування судом встановлено, що ознайомлення із матеріалами кримінального провадження тривало з 07.04.2022 по 27.05.2022 під час якого підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 повністю ознайомились із матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів того, що 24.02.2022 та 25.02.2022 прокурором надсилалися з дотриманням вимог ст.ст.133-137 КПК України повістки про виклик ОСОБА_5 суду не надано. Не надано і будь-яких інших даних про те, що ОСОБА_5 було відомо з інших джерел про його виклик на 24.02.2022 та 25.02.2022.

Аналізуючи зміст постанови про зупинення досудового розслідування від 28.02.2022 суд критично оцінює посилання на те, що місце перебування підозрюваного органу досудового розслідування було невідоме, оскільки ОСОБА_5 був обраний цілодобовий домашній арешт, який продовжений до 28.02.2022, тобто станом на день оголошення розшуку останній перебував під домашнім арештом. Стороною обвинувачення не надано доказів того, що підозрюваний порушував умови обраного запобіжного заходу.

Таким чином, судом встановлено, що місце перебування підозрюваного органу досудового розслідування очевидно було відоме, останній не ухилявся від органів досудового розслідування, належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора на 26.02.2022 та 28.02.2022 не було, а відповідно відсутні обставини, які б вказували про те, що підозрюваний без поважних причин не з`явився на такі виклики.

Також, відсутні і будь-які підтвердження того, що слідчий виконав усі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, в тому числі і для здійснення розшуку підозрюваного, що є необхідним для зупинення досудового розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що постанова від 28.02.2022 про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук була передчасною, формальною, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема положень ст.ст. 280-281 КПК України. Більше того, і під час досудового розслідування слідчий суддя в ухвалі від 07.04.2022 констатував те, що постанова про зупинення досудового розслідування винесена неналежним чином, оскільки ОСОБА_5 не отримував повісток про виклик, прокурор та слідчий знали про його місцезнаходження.

Таким чином, 10.03.2022 у вказаному кримінальному провадженні закінчився строк досудового розслідування, а отже всі слідчі та процесуальні дії після вказаної дати, як і звернення до суду з обвинувальним актом, є такими, що здійсненні не в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, які мають бути виконані не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п.10 ч.1 ст.284 КПК України).

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, суд також виходить із засад законності та дотримання розумних строків у кримінальному провадженні, оскільки продовження кримінального провадження щодо особи, щодо якої встановлені та підтверджені доказами підстави для закриття кримінального провадження, на думку суду, суперечить цим засадам.

Оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, про що вказує ч.4 ст.110 КПК України, тому суд погоджується із доводами захисника, що направлення до суду обвинувального акту відбулось поза межами строку досудового розслідування, що і є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в ухвалі від 26.05.2020 у справі №712/6375/18, якою відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні, закритому на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України судом першої інстанції, у зв`язку з направленням обвинувального акту до суду поза межами строку досудового розслідування.

Посилання прокурора на практику Верховного Суду не є релевантним обставинам цього кримінального провадження.

Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (від 13.02.2023 справа № 932/8842/20) йшлося про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.162, ч.2 ст.189, ч.1 ст.357 КК України, де було констатовано, що саме кваліфікуюча ознака (за ч.2 ст.189 КК України) «вчинення з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень» - вказує про наявність у складі цього злочину безпосереднього додаткового об`єкта, яким є життя та здоров`я особи. Верховний Суд прийшов до висновку, що викладене у п.10 ч.1 ст.284 КПК України поняття "злочину проти життя та здоров`я особи" охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК України, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи. При вирішенні питання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст.12 КК України, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи. Якщо з огляду на приписи ст.12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК України охоплюється поняттям "тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи".

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.310, ч.3 ст.307 КК України відносяться до Розділу ХІІІ Особливої частини «Кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення».

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.310 КК України, утворюють незаконний посів або вирощування снотворного маку чи конопель, тобто культивування цих рослин.

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.307 КК України, утворюють вичерпний перелік альтернативних форм злочинної поведінки, а саме незаконні: 1) виробництво; 2) виготовлення; 3) придбання; 4) зберігання; 5) перевезення; 6) пересилання; 7) незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

Системний аналіз диспозицій ст.305-320 КК України, дає змогу суду прийти до висновку, що об`єктом злочинів, передбачених ст.ст. 310, 307 КК України, є саме правовий режим обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, під яким розуміються види діяльності, пов`язані з: культивуванням рослин, що містять наркотичні речовини; розробкою, виробництвом, виготовленням, зберіганням, розподілом, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією, відпуском, ввезенням на територію України, вивезенням з території України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до Переліку, що дозволяються та контролюються згідно з чинним законодавством.

У цьому ж провадженні ОСОБА_5 інкримінується незаконне вирощування рослин коноплі у кількості п`ятдесят і більше рослин, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з метою збуту та незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. Потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.

Таким чином, додаткового об`єкту злочину у виді посягання на «життя та здоров`я особи» немає.

Враховуючи вищевикладене, оскільки інкриміновані ОСОБА_5 злочини не відносяться до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а тому суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає до задоволення, а кримінальне провадження №0000125, щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України необхідно закрити.

Окрім того, оскільки в підготовчому судовому засіданні учасниками не надано достовірної інформації щодо судових витрат, речових доказів та майна, на яке накладено арешт, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо судових витрат, речових доказів та арешту майна, як це передбачено ст.ст. 100, 124, 174 КПК України.

Разом з тим, суд роз`яснює учасникам, що вони мають право звернутися до суду з відповідними клопотаннями про вирішення цих питань в порядку п.14 ч.1 ст.537, п.4 ч.2 ст.539 КПК України.

Керуючись п.10 ч.1 ст.284, ст.ст. 295, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125, щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, закрити на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий