Провадження № 1-кс/638/2031/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника- ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000871 від 25 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Богуславка Борівського району Харківської області, громадянки України, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000871 від 25 жовтня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що до моменту початку військової агресії РФ проти України, громадянка України ОСОБА_5 з 12.02.2021 обіймала посаду діловода сіл Богуславка, Загризове, Лозова загального відділу Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області.

Після вторгнення на територію України збройних сил РФ та окупації території Ізюмського району Харківської області, тобто після 24.02.2022, у ОСОБА_5 виник злочинний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність, а також добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

З цією метою ОСОБА_5 з червня 2022 року по вересень 2022 року, перебуваючи на території с. Богуславка Ізюмського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надала згоду представникам окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території Ізюмського району на призначення її на посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме на посаду: «помощника начальника (с. Богуславка) Боровского территориального управления временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», відповідно до наказу № 2 від 01.06.2022 та трудового договору б/н від 23.06.2022, укладеного між представником незаконно створеної на території Ізюмського району окупаційної адміністрації - «и.о. главы временной гражданской администрации Изюмського района Харьковской области» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Богуславського старостинського округу за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Богуславка, провулок Миру, буд. 1, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області.

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_5 з червня 2022 року по вересень 2022 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, продовжуючи реалізацію свого злочинного протиправного умислу забезпечувала діяльність на території Богуславського старостинського округу Ізюмського району Харківської області незаконно створеного окупаційними силами РФ органу влади -«Боровского ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области», а саме брала участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, наймала на роботу працівників при окупаційній владі, видавала від імені окупаційної влади місцевим мешканцям та переселенцям довідки про фактичні місця мешкання, довідки про склад сім`ї, сприяла мешканцям сіл у підготовці документів, що подавались ними до незаконного органу влади, збирала та формувала списки місцевих мешканців та переселенців, які передавала окупаційній владі, організовувала приймання від окупаційної влади продуктів харчування у якості гуманітарної допомоги, палива та грошових коштів для місцевого населення та забезпечувала їх розподіл та видачу, тобто будучи наділеною окупаційною владою низкою повноважень перебуваючи на посаді «помощника Боровского ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области» виконувала контроль за побутовими, соціальними інтересами та потребами мешканців села, розпоряджалась майном селищної ради, здійснювала контроль за використанням об`єктів комунальної власності, розташованих на території старостинського округу сіл Богуславка, Загризове, встановлювала порядок зберігання майна, тим самим здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції при окупаційній адміністрації держави-агресора, у незаконному органі влади - «Боровское ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области», створеного на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області.

На підставі одержаних результатів проведених слідчих (розшукових) дій слідчим за погодженням із процесуальним керівником 14.08.2023 складено письмове повідомлення про підозру, згідно з яким громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Богуславка Борівського району Харківської області, українка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, обґрунтовано підозрюється у вчиненні колабораційної діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання в повному обсязі.

В судовому засіданні захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 заперечував проти доводів клопотання, просив у задоволенні клопотання відмовити з тих підстав, що ОСОБА_5 не набула статусу підозрюваної, оскільки не була належним чином у відповідності до вимог ч.ч.7,8 ст. 135, ст. 278 КПК України повідомлена про підозру, зі свого боку підозра та вказані у клопотання ризики необґрунтовані.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін Кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Ізюмською окружною прокуратурою Харківської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000871 від 25.10.2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У відповідності до положень ст. 131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст. ст. 176, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на положень даної статті слідчий суддя під час вирішення питання щодо наявності підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за її відсутності має встановити наступні обставини: чи набула ОСОБА_5 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, в рамках якого розглядається клопотання; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке їй інкримінується; наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; чи наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

З метою вирішення вищезазначених питань, слідчому судді необхідно встановити у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається встановлення органом досудового розслідування наступних обставин.

До моменту початку військової агресії РФ проти України, громадянка України ОСОБА_5 з 12.02.2021 обіймала посаду діловода сіл Богуславка, Загризове, Лозова загального відділу Борівської селищної ради Ізюмського району Харківської області.

Після 24.02.2022 у ОСОБА_5 виник злочинний протиправний умисел, направлений на колабораційну діяльність, а також добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

З цією метою, ОСОБА_5 з червня 2022 року по вересень 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на території с. Богуславка Ізюмського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно надала згоду представникам окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території Ізюмського району на призначення її на посаду, пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме на посаду: «помощника начальника (с. Богуславка) Боровского территориального управления временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», відповідно до наказу № 2 від 01.06.2022 та трудового договору б/н від 23.06.2022 укладеного між представником незаконно створеної на території Ізюмського району окупаційної адміністрації - так званим «и.о. главы временной гражданской администрации Изюмського района Харьковской области» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Богуславського старостинського округу за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Богуславка, провулок Миру, буд. 1, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області.

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_5 з червня 2022 року по вересень 2022 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, продовжуючи реалізацію свого злочинного протиправного умислу забезпечувала діяльність на території Богуславського старостинського округу Ізюмського району Харківської області незаконно створеного окупаційними силами російської федерації органу влади -«Боровского ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области», а саме брала участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, наймала на роботу працівників при окупаційній владі, видавала від імені окупаційної влади місцевим мешканцям та переселенцям довідки про фактичні місця мешкання, довідки про склад сім`ї, сприяла мешканцям сіл у підготовці документів, що подавались ними до незаконного органу влади, збирала та формувала списки місцевих мешканців та переселенців, які передавала окупаційним владі, організовувала приймання від окупаційної влади продуктів харчування у якості гуманітарної допомоги, палива та грошових коштів для місцевого населення та забезпечувала їх розподіл та видачу, тобто будучи наділеною низких повноважень окупаційною владою перебуваючи на посаді «помощника Боровского ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области» виконувала контроль за побутовими, соціальними інтересами та потребами мешканців села, розпоряджалась майном селищної ради, здійснювала контроль за використанням об`єктів комунальної власності розташованих на території старостинського округу сіл Богуславка, Загризове, встановлювала порядок зберігання майна, тим самим здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції при окупаційній адміністрації держави-агресора, у незаконному органі влади - «Боровское ТУ ВГА Изюмского района Харьковской области», створеного на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні колабораційної діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні.

Правила, які визначають хто у кримінальному провадженні є підозрюваним, закріплені у ст. 42 КПК.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону підозрюваним є: особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Тобто, вищевказана процесуальна норма визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.

Зокрема, у даному судовому провадженні сторона обвинувачення доводить, що у ситуації з ОСОБА_5 йдеться про третій випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК, існування якого свідчить про наявність у нього статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

14 серпня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме: у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно -розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Вимоги, відповідність ситуації конкретної особи яким може вказувати на наявність у неї статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, включають три обов`язкові складові, відсутність хоча б однієї з яких свідчить про відсутність у такої особи відповідного процесуального статусу.

Так, елементами, наявність яких слугує критеріями за якими у третьому випадку, визначеному ч. 1 ст. 42 КПК, перевіряється чи набула особа статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): складення щодо особи повідомлення про підозру; не вручення повідомлення про підозру внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, відносно якої його складено; вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру особі у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Якщо для першого випадку, закріпленого у ч. 1 ст. 42 КПК (коли місцезнаходження особи відоме і в день складення їй можливо вручити повідомлення про підозру), передбачено вимогу про його вручення саме у день складення (ч. 1 ст. 278 КПК), то для третього випадку (коли повідомлення про підозру в день складення вручити неможливо) встановлено правило, за яким вручення відповідного повідомлення має здійснюватися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом для вручення повідомлень. Про це прямо зазначено у ч. 1 ст. 42 і ч. 1 ст. 278 КПК.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - в тому числі шляхом надіслання підозрюваному повідомлення про підозру поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно із матеріалів виконаного доручення слідчого у порядку ст. 40 КПК України оперативними працівниками УСБУ в Харківській області встановлено, що абонентський номер мобільного телефону оператору ПрАТ «ВФ Україна» із номером « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_5 , вимкнений з серпня 2022 року, остання відсутня за місцем мешкання, не перетинала кордон України через діючі пункти пропуску, та на початку деокупації Ізюмського району Харківської області у вересні 2022 року виїхала на територію Російської Федерації.

Слідчим вживались заходи, націлені на вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 135 КПК України, шляхом вручення під розписку письмового повідомлення про підозру та повісток про виклик на 22.08.2023, на 23.08.2023, на 24.05.2023гр. ОСОБА_7 , яка є матір`ю ОСОБА_5 та зареєстрована із нею за однією адресою, а також шляхом вручення під розписку голові Борівської селищної військової адміністрації ОСОБА_8 , тобто за місцем роботи останньої.

Вказане, обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи та вручити письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 11 1, 112, 135, 276 - 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 165 (7563) від 17.08.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 на 10 год. 00 хв. 22.08.2023, на 10 год. 00 хв. 23.08.2023, на 10 год. 00 хв. 24.05.2023 за зазначеною в повістках адресою для проведення слідчих та процесуальних дій, зокрема отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваної.

Крім того, відповідно до листа Державної прикордонної служби України відомості про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями підозрюваною ОСОБА_5 в базі відсутні.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 після повномасштабного російського вторгнення перебуваючи на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області почала добровільно співпрацювати із окупаційною владою та на початку деокупації Ізюмського району Харківської області, у вересні 2022 року виїхала з території громади через недіючий пункт пропуску на територію держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

З урахуванням наведеного, у органа досудового розслідування є вагомі підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органу досудового слідства та наразі перебуває на території РФ, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений нею злочин.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, оскільки органом досудового розслідування повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 у спосіб, визначений КПК України.

Законом України № 1382-IV від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції яка діяла до 01.12.2021р. (ч.10 ст.6) визначалось, що Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Законом України № 1871-IX від 05.11.2021 "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", який набув чинності з 01.12.2021р. передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (стаття 3). Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону встановлено, шо Місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню).

Таким чином, реєстрація місця проживання (перебування) це спосіб повідомлення особою свого місця проживання для офіційного листування та здійснення іншої комунікації. Людина сама обирає собі місце проживання з огляду на встановлені Конституцією України права, але здійснюючи реєстрацію свого місця проживання особа повідомляє зацікавлених осіб про конкретну адресу місця свого проживання за якою з нею можна вести офіційне листування та здійснювати інші комунікації.

У ч. 2 ст. 135 КПК України вживається саме термін «місце проживання особи», відсутні вказівки щодо ознак місця проживання - зареєстроване або фактичне, але з урахуванням положень Закону України № 1871-IX, для комунікації з особою пріоритетне значення має зареєстроване такою особою місце проживання.

Крім того, з урахуванням положень Закону України № 1871-IX, для комунікації з особою надіслання повідомлення про підозру обов`язково повинно здійснюватися за зареєстрованим місцем проживання особи, оскільки саме це місце проживання визначене самою особою з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій

Разом з тим, вищевикладені обставини дають підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти до висновку, що дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено органом досудового розслідування та підтверджується матеріалами клопотання.

Крім того, Кримінальний процесуальний кодексу України не передбачає обов`язку і права органу досудового розслідування відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання. В свою чергу, органом досудового розслідування було вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Вжиття органом досудового розслідування заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, для підтвердження факту набуття нею статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні в даному випадку є достатнім з урахуванням того, що у день складання та вручення повідомлення про підозру фактичне місцезнаходження ОСОБА_5 органом досудового розслідування не встановлено, що підтверджується матеріалами клопотання, а отже до ОСОБА_5 застосовується третій випадок набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні у відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України, оскільки вона є особою щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення ОСОБА_5 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні відповідно до положень ч.1 ст.42 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нїй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме:

протоколом огляду місця події від 16.01.2023, за результатом якого з приміщення Богуславського старостату за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Богу славка, пров. Миру, 1 вилучено документацію створену незаконним органом влади; постановою про визнання речовими доказами від 16.01.2023; протоколом обшуку від 01.03.2023; протоколом огляду речей і документів від 02.03.2023; постановою про визнання та приєднання предметів як речових доказів від 02.03.2023; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.03.2023; протоколом огляду документів від 23.03.2023; постановою про визнання та приєднання документів як речових доказів від 24.03.2023; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.04.2023; протоколом огляду документів від 08.04.2023; постановою про визнання та приєднання документів як речових доказів від 08.04.2023; протоколом огляду комп`ютерних даних від 03.04.2023; висновком експерта № СЕ-19/121-23/7540-ПЧ від 18.04.2023 за результатами почеркознавчої експертизи; протоколом додаткового огляду документів від 01.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.12.2022 та додатковими допитами вказаного свідка від 01.03.2023 та від 29.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.12.2022 та додатковим допитом вказаного свідка від 23.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 19.12.2022 та додатковим допитом вказаного свідка від 30.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 18.12.2022 та додатковим допитом вказаного свідка від 30.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 24.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 17.01.2023 та додатковим допитом вказаного свідка від 15.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 15.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 13.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 18.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 20.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 17.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 29.10.2022.

З огляду на вищевикладене, ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами справи факти, слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати про те, що ОСОБА_5 причетна до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком не констатується наявність в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину.

Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Встановлені в ході розгляду клопотання обставини у сукупності з наявними у справі доказами свідчать про вірогідність причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість.

Прокурор у клопотанні зазначає, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Під час перевірки наявності відповідних ризиків, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на такий значний строк, яке може бути призначене відносно ОСОБА_5 у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання її винуватою у вчиненні вказаного злочину особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_5 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, це буде спонукати ОСОБА_5 до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений нею злочин до непідконтрольних територій України, оскільки остання на початку деокупації територій Харківської області військовими Збройних Сил України покинула місце свого постійного мешкання разом із цивільним чоловіком ОСОБА_26 , донькою ОСОБА_27 2000 р.н., сином ОСОБА_28 2006 р.н., та у зв`язку із її відсутністю тривалий час на робочому місці, її повноваження на посаді діловода сіл Богуславка, Загризове, Лозова загального відділу Борівської селищної ради Харківської області призупинені, згідно з розпорядженням голови Борівської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області № 20-од від 01.02.2023, тобто остання не має стійких соціальних зв`язків на території України.

Крім зазначеного, підозрювана ОСОБА_5 перебуваючи на волі, будучи належним чином та у спосіб, передбачений чинним КПК України повідомлена про необхідність прибуття на виклик до слідчого, жодного разу на виклик до слідчого не з`явилась, та про поважні причини свого неприбуття не повідомила, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим слідчим було прийнято рішення про оголошення її у розшук. Той факт, що підозрювана ОСОБА_5 переховується на території Російської Федерації, підтверджується долученими до вказаного клопотання матеріалами, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підозрювана ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, яким відомо про обставини вчиненого нею злочину, та які стали свідками її протиправних дій, таким чином підозрювана може спробувати уникнути кримінальної відповідальності, оскільки їй достовірно відомо про їх місце роботи та місце проживання, остання може шляхом залякування або вмовляння змусити останніх змінити свої свідчення, з метою надання ними саме таких показань, які були б найбільш вигідні для неї.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Зі свого боку, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Так, ризик здійснення підозрюваною впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обумовлений, серед іншого, тим, що у її підпорядкуванні перебували особи, які наразі є свідками у кримінальному провадженні, а отже у період вчинення злочину контактував/міг контактувати з особами, які наразі є свідками у кримінальному провадженні, що надали показання щодо подій, які розслідуються в рамках кримінального провадження, що свідчить про її можливу обізнаність щодо даних таких осіб.

Покази свідків у кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю, в тому числі і дистанційно, через інших осіб, впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у співпраці під час окупації із представниками незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області та перебуваючи на непідконтрольній території України або на території РФ остання може вчинити інше нове кримінальне правопорушення проти основ Національної безпеки України, бо характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину свідчать про її суспільну небезпеку, та її дії мають негативні наслідки для всієї територіальної громади та України як суверенної держави в цілому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Аналіз положень ч. 6 ст. 193 КПК України дає підстави зробити висновок, що у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя, суд за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, може обрати лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Отже, встановлена цією нормою процедура обрання запобіжного заходу не передбачає можливості вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена лише під час розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який і обирається з тією метою, аби затримати особу (підозрюваного), яка, зокрема, переховується від органу досудового розслідування та суду та оголошена у міжнародний розшук, та доставити її до місця кримінального провадження для вирішення питання щодо застосування відносно неї обмежувальних заходів (тримання під вартою/домашній арешт/застава/особиста порука/особисте зобов`язання).

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що підозрювана виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень вказаної статті дає підстави зробити висновок, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України (шістдесят днів).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 оголошено у державний та міжнародний розшук постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_29 від 25 серпня 2023 року, яку скеровано для виконання до Головного управління міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно особи прокурор зобов`язаний довести наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Отже, положення чинного КПК України покладають на прокурора обов`язок надати докази на підтвердження оголошення підозрюваного, зокрема, у міжнародний розшук, та не зобов`язують прокурора доводити факт перебування такої особи в розшуку.

При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено слідчим.

Фактично, дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного - є датою оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а саме з цим фактом ч. 6 ст. 193 КПК України пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Подальше скерування зазначеної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України для організації міжнародного розшуку підозрюваної є організаційним етапом такого розшуку і є наслідком виникнення такого юридичного факту як оголошення особи у міжнародний розшук.

Вказану правову позицію підтверджує зміст ст. 281 КПК України, яка визначає загальні правила оголошення у розшук і здійснення розшуку.

Так, за змістом вказаної статті, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова.

Таким чином, факт оголошення особи у розшук (міжнародний розшук як один з різновидів розшуку) підтверджується окремою постановою слідчого (детектива). Вказана умова в даному випадку була дотримана.

Частина 3 с. 281 КПК України передбачає, що у подальшому оголошений розшук здійснюється за відповідним доручення, але поняття «здійснення розшуку» не є тотожним поняттю «оголошення розшуку» за змістом статті 281 КПК України. Розшук здійснюється після його оголошення, при чому здійснення розшуку стосується вирішення організаційних питань, які вирішуються після його оголошення.

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч. 3 ст. 281) КПК України.

Відповідна позиція узгоджується з висновками, викладених в ухвалі колегії судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 28.07.2022 (справа № 991/2277/22 провадження № 11-сс/991/208/22).

Так, КПК України не передбачає особливостей оголошення особи у міжнародний розшук і не делегує нікому можливість встановлювати такі особливості підзаконними актами.

Зі свого боку, слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

Положення «Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, визначають, що однією з цілей міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються. При цьому не зазначається, що виключно вказана Інструкція регулює питання встановлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, зокрема оголошено їх міжнародний розшук. Крім того, КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком з використанням інформаційної системи Інтерполу.

Так, за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не оголошена у міжнародний розшук, а може свідчити, що такий розшук не здійснюється цією організацією, але у цьому випадку компетентні органи відповідної країни для здійснення розшуку мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Відсутність відомостей про скерування детективом постанови про оголошення у міжнародний розшук підозрюваної до організації Інтерпол, як і відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи, не свідчить про те, що підозрювана не оголошена у міжнародний розшук, оскільки з наявністю/відсутністю такої інформації КПК України не пов`язує можливість/неможливість оголошення особи у розшук (міжнародний розшук).

З огляду на наявність у матеріалах клопотання доказів оголошення міжнародного розшуку підозрюваної ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов до висновку, що органом досудового розслідування доведено факт оголошення міжнародного розшуку.

Щодо можливості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного за його відсутності.

З урахуванням вищевстановлених обставин кримінального правопорушення та наданих прокурором доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрювану оголошено у міжнародний розшук, слідчий суддя, з огляду на положення ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_5 за її відсутності.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя.-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1