Справа № 140/2511/18
Провадження №11-кп/801/582/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 та апеляційною скаргою представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26.04.2023 року, якою кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000422 від 12.09.2018 року в частині обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч.2 ст. 296 КК України, - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України, -

встановив:

цією ухвалою клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ст. 128, ч. 2 ст. 296 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задоволено. В задоволенні клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 про компенсацію процесуальних витрат потерпілого у кримінальному процесі - відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що у відповідності до ст. 12, кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України (в ред. станом на момент вчинення кримінального правопорушення), є злочином невеликої тяжкості; кримінальне правопорушення, передбачене ст. 296 ч.2 КК України (в ред. станом на момент вчинення кримінального правопорушення),є злочином середньої тяжкості. ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої та середньої тяжкості, з дня вчинення яких минуло більше п`яти років, тобто минули строки передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст. 49 КК України, обвинувачений надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності, не ухилявся від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, тому за таких обставин необхідно звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 128, ст. 296 ч. 2 КК України, а кримінальне провадження в частині його обвинувачення закрити.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду змінити в частині вирішення клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 про компенсацію процесуальних витрат потерпілого у кримінальному процесі та в цій частині ухвалити рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого понесені ним процесуальні витрати.

В змінах до апеляційної скарги прокурор ОСОБА_11 ставить питання про зміну ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 26.04.2023 року в частині вирішення клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 про компенсацію процесуальних витрат потерпілого у кримінальному процесі та в цій частині ухвалити рішення про стягнення з держави на користь потерпілого, понесені ним процесуальні витрати.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 26.04.2023 року в частині відмови в задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_12 про компенсацію процесуальних витрат, понесених потерпілим в кримінальному провадженні та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про стягнення на користь потерпілого ОСОБА_12 з обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 18000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про стягнення процесуальних витрат за правову допомогу. Інтереси потерпілого у кримінальному провадженні представлялись адвокатом, потерпілим були понесені витрати на правову допомогу у вигляді оплати гонорару адвокату за надану правничу допомогу, опис виконаних робіт та квитанції про оплату додаються.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, наполягав на їх задоволенні; думку захисника-адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26.04.2023 року залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що подані апеляційні скарги - не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції при закритті кримінального провадження залишив без задоволення клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 про компенсацію процесуальних витрат потерпілого у кримінальному процесі.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо невідповідності вимогам ст. 370 КПК України рішення суду щодо стягнення витрат потерпілого на правову допомогу, то апеляційний суд вважає, що вони є безпідставними з огляду на наступне.

У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Відповідно п.1ч.1ст.118 КПК України витрати на правову допомогу є процесуальними витратами

Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат , належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 28.09.2017 року між потерпілим ОСОБА_12 та захисником ОСОБА_9 укладено договір про надання правової допомоги.

Також у матеріалах провадження наявний додаток до договору про надання правової допомоги від 28.09.2017 року, де вказано вартість послуг (гонорар), сплачений адвокату.

Впродовж судового розгляду захисник ОСОБА_9 здійснював представництво інтересів потерпілого ОСОБА_12 на підставі ордеру серії ВН № 052055 від 01.11.2018 року.

Однак,в матеріалах кримінального провадження відсутній акт виконаних робіт за договором, укладеного між потерпілим ОСОБА_12 т захисником ОСОБА_9 про надання правової допомоги, акт прийняття-передачі наданих послуг, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо наявності підстав для залишення без задоволення вимог про відшкодування понесених процесуальних витрат, потерпілий може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. Окрім того з метою вирішення вказаного питання потерпілий чи його представник має право звернутись до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, апеляційний суд враховує ,що в даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000422 від 12.09.2018 року, проводиться судових розгляд відносно іншого обвинуваченого.

Така позиція цілком узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 17.06.2020 року по справі №598/1781/17, в якому зазначено, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК норми чинного кримінального процесуального закону не містять регулювання порядку розподілу процесуальних витрат на користь потерпілого у випадку ухвалення судом рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності відповідно п. 3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404,405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 та апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26.04.2023 року, якою кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000422 від 12.09.2018 року в частині обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.2 ст.296 КК України,- закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України,- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4