справа № 642/2069/22
провадження № 1-кс/642/1485/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , погоджене прокурором про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001266 від 20.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 подав до суду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 .

З матеріалів указаного кримінального провадження вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000636 від 27.08.2022 за ч. 5 ст. 407 КК України за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №113 від 20.06.2022 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду снайпера (2 категорії) відділення снайперів зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді снайпера (2 категорії) відділення снайперів зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 14.11.2022 о 9 годині ранку перебуваючи на місці несення служби роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України ( НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади ТРО), яке дислокувалось у АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби - роту вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України ( НОМЕР_2 окремого батальйону НОМЕР_3 окремої бригади ТРО), яке дислокувалось у АДРЕСА_1 .

19.12.2022 солдат ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи повернувся до військової частини НОМЕР_1 та виявив бажання проходити військову службу у вказаній військовій частині.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється солдат ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні солдатом ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме:

- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про виявлене кримінальне правопорушення солдатом ОСОБА_5 ;

- актом службового розслідування;

- допитами свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у кримінальному провадженні.

26.12.2022 відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та о 11:10 год. йому вручено. Виходячи з викладеного, 26.12.2022 ОСОБА_5 набув процесуального статусу підозрюваного.

Того ж дня Ленінським районним судом винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 28.12.2022 після внесення застави у розмірі 99 240 грн. ОСОБА_5 було звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

На 17.02.2023 планувалось виконати вимоги ст. 290 КПК України про що у встановленому порядку було проінформовано ОСОБА_5 але у зазначений час підозрюваний до Другого СВ не з`явився, про причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001266 від 20.12.2022 за ч. 5 ст. 407 КК оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_5 та подано клопотання до Ленінського районного суду м. Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Оцінюючи в сукупності доводи, вказані у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід дійти висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_5 , а також наявність вагомих доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків; забезпечення його участі у проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій; запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, у органу досудового розслідування є необхідність доставити підозрюваного ОСОБА_6 до слідчого судді з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_5 необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити строк дії ухвали у шість місяців.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового розслідування, чим перешкоджає проведенню процесуальних дій, оголошений постановою слідчого від 17.02.2023 у розшук, виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Ленінського районного суду м. Харкова для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та прохала його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, також наявність вагомих доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме - позбавлення волі від п`яти до десяти років. З огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечення його участі у проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

26.12.2022 відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та о 11:10 год. йому вручено. Виходячи з викладеного, 26.12.2022 ОСОБА_5 набув процесуального статусу підозрюваного.

Того ж дня Ленінським районним судом винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 28.12.2022 після внесення застави у розмірі 99 240 грн. ОСОБА_5 було звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

На 17.02.2023 планувалось виконати вимоги ст. 290 КПК України про що у встановленому порядку було проінформовано ОСОБА_5 але у зазначений час підозрюваний до Другого СВ не з`явився, про причини своєї неявки слідчому не повідомив, документів, які б підтверджували поважність причин неявки не надав.

Слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001266 від 20.12.2022 за ч. 5 ст. 407 КК оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_5 та подано клопотання до Ленінського районного суду м. Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Оцінюючи в сукупності викладене, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 , а також вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, а саме не тяжкого умисного злочину, а саме ухилення від проходження служби цивільного захисту в особливий період, з огляду на особу підозрюваної, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 усіх слідчих та процесуальних дій, та запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення відповідно до ст. 183 КПК України, його необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_5 необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити термін дії ухвали на шість місяців.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ст.ст. 176-178, 188, 189 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , погоджене прокурором про дозвіл на затримання з метою приводу - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , з метою його приводу до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 6 (шість) місяців з дати її постановлення.

Ухвала втрачає силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого судді або через шість місяців із дати її постановлення, або в разі її відкликання прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1