ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/683/23
Провадження №1-кп/477/256/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в с. Шевченко Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, не судимого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 за не встановлених під час досудового розслідування та судового розгляду обставинах, приблизно у 2021 році прийняв рішення про придбання завідомо підробленого документа, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «OPEL ZAFIRA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні. Виконуючи задумане, ОСОБА_5 домовився з невстановленою під час досудового розслідування особою, про виготовлення підробленого свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та надав невстановленій особі всі необхідні дані про належний йому транспортний засіб, а саме дані про марку, модель, тип кузова, колір, рік випуску, вид палива, об`єм двигуна тощо, чим створив умови для вчинення кримінального правопорушення у виді підроблення офіційного документа, а також шляхом обіцянки придбання підробленого документа сприяв вчиненню невстановленою особою підроблення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з метою подальшого використання даного документа у власних цілях.

Приблизно у серпні місяці 2021 року ОСОБА_5 отримав від невстановленої під час досудового розслідування та судового розгляду особи завідомо підроблений документ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 05 серпня 2021 року №ТСЦ 5148» на ім`я « ОСОБА_7 », сплативши, на виконання умислу по пособництву у підробленні офіційного документа, невстановленій під час досудового розслідування та судового розгляду особі грошові кошти в сумі 5 тисяч гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, як пособництво у вчиненні підроблення офіційного документа та за частиною четвертою статті 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, за участі захисника ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості від 30 березня 2023 року у відповідності до вимог статті 472 КПК України, згідно з умовами якої сторони погоджуються, що:

обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, як пособництво у вчиненні підроблення офіційного документа та за частиною четвертою статті 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа;

сторони узгодили покарання за частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, у виді 2 років обмеження волі, за частиною четвертою статті 358 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі. Згідно статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки;

сторони обізнані з правовими наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України, а саме:

в частині обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно положення статтями 394, 424 КПК України;

в частині порядку та оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, визначеному пунктом 1 частини першої статті 394 КПК України та в касаційному порядку, визначеному в пункті 1 частини третьої статті 424 КПК України;

в частині відмови у здійсненні прав, передбачених абзацами 1 і 4 пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся та просив затвердити укладену угоду.

Прокурор ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 висловились за можливе затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (стаття 469 КПК України).

Судом установлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, як пособництво у вчиненні підроблення офіційного документа та за частиною четвертою статті 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, які відповідно до статті 12 КК України є кримінальними проступками.

У підготовчому судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, які визначені пунктами 1-4 частини четвертої статті 474 КПК України та йому повністю зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім цього, судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, покарання відповідає санкції частини п`ятої статті 27 частини першої статті 358 КК України та частини четвертої статті 358 КК України.

Щодо призначення покарання обвинуваченому, яке узгоджене сторонами кримінального провадження суд виходив з такого.

Відповідно до приписів частини першої та другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини п`ятої статті 38 КК України, при призначенні покарання співучасникам кримінального правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому судом не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття та наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одна з яких є особою з інвалідністю.

Обвинувачений ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також за час судового розгляду судимостей не має.

Отже, з урахуванням приписів статті 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, які зазначені в угоді, зокрема щире каяття, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, один з яких є особою з інвалідністю, відповідають приписам закону та приймаються судом.

Судом також ураховано, що обвинувачений не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку.

Згідно частини першої статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 30 березня 2023 року, укладеної між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_5 з призначенням обвинуваченому узгодженого сторонами видом покарання у виді обмеження волі та можливістю звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до статті 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 угоду про визнання винуватості від 30 березня 2023 року, укладену між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, за участі захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною першої статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України та призначити йому наступне покарання:

за частиною п`ятою статті 27, частиною першої статті 358 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

за частиною четвертою статті 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому у цій справі не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого органом ТСЦ 5149 знищити.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_8