Справа № 503/850/23
Провадження №1-кп/503/55/23
УХВАЛА

14 серпня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000204 від 11.07.2022 року, клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, на момент діяння обіймав посаду старшого дільничного інспектора прикордонної служби відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що 10.07.2022 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону, старшим дільничним інспектором прикордонної служби відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у військовому званні «лейтенант», перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, пов`язаних з вживанням спиртних напоїв своєю співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка в цей час спочивала на матраці, що лежав на підлозі у кімнаті за вищевказаною адресою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень останній, наніс чисельні удари руками та ногами по голові і тулубу ОСОБА_7 , зокрема завдав не менше п`яти ударів по голові, як кулаком так і телефоном тримаючи його в руці та не менше семи ударів ногою, по голові та тулубу останньої, як зверху вниз так і носком з розмаху по життєво важливих органах, а саме в голову, обличчя, і по тулубу останньої, чим заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синці передній поверхні правого плеча, в верхній, середній та нижній третинах (визначаються шість синців, невизначеної форми, розмірами 2,0х2,9 см, 2,2х3,2 см, 2,6х3,5 см, 3,1х4,3 см, 3,1х4,6 см, 3,2х5,7 см), тильній поверхні правої кисті, передній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах (визначаються два синця розмірами 5,7х9,7 см, 8,5х11,2 см), в ділянці реберної дуги зліва (визначаються два синця розмірами 2,1х3,9 см, 2,9х5,7 см), на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині (визначаються один синець, розміром 4,7х7,5 см), що відноситься до легких тілесних ушкоджень; закритої черепно-мозкової травми у вигляді синців на верхній та нижній повіці правого ока, підборіддя зліва, крововиливу в м`які тканини лобово-тім`яно-скроневій ділянці справа, перелому медіальної та нижньої стінок правої орбіти, крововиливу під тверду мозкову оболонку в ділянці передньої та середньої черепних ямок справа, крововиливів під м`яку мозкову оболонку по випуклій поверхні правої лобно-скроневої часток, забою головного мозку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_7 в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР 18.07.2022, і причиною її смерті є закрита черепно-мозкова травма, яка ускладнилась набряком головного мозку та знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Ураховуючи викладене та беручі до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, наявні ризики, передбачені пунктами 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, то прокурор вважає необхідним обрати у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою так як менш суровий запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам і не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В свою чергу захисник звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання посилаючись на те, що прокурором не доведено наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, відзначено, що обвинувачений, у відповідності до вимог ст. 616 КПК України має право скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Прокурор, який приймав участь в підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції під час транслянції з іншого приміщення (дистанційне судове провадження), просив клопотання задовольнити, при цьому вважав необґрунтованим клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 , який приймав участь в підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції під час транслянції з іншого приміщення (дистанційне судове провадження), підтримував позицію свого захисника як з приводу клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу так і з приводу клопотання свого захисника про зміну йому запобіжного заходу.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити його клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з підстав зазначених ним в своєму клопотанні.

Потерпіла в підготовчому судовому засіданні висловила думку про відсутність доцільності в утриманні обвинуваченого під вартою та не заперечувала проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали додані до клопотання суд встановив наступні обставини.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень першого і другого речення ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом встановлено, що 31.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а 13.07.2023 року вручений обвинувальний акт з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

31.03.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2023 року за результатом її апеляційного перегляду, відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.05.2023 року.

23.05.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.06.2023 року за результатом її апеляційного перегляду, відносно ОСОБА_5 було продовжено строк тримання під вартою до 24.06.2023 року.

21.06.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.07.2023 року за результатом її апеляційного перегляду, відносно ОСОБА_5 було продовжено строк тримання під вартою до 24.07.2023 року.

21.07.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_5 , у порядку ч.6 ст. 199 КПК України, було продовжено строк тримання під вартою до 17.09.2023 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення про яке йдеться в пред`явленому обвинуваченні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні під час досудового розслідування доказами, які відображені стороною обвинувачення у змісті реєстру матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту. При цьому, згідно ч.1 ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд керується практикою ЄСПЛ, зокрема у розумінні якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

В свою чергу ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, який є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, санкція за вчинення якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 10 років; раніше до кримінальної відповідальності не притягався; має місце проживання, яке знаходиться на прикордонній території з непідконтрольною територією Республіки Молдова; під час проходження військової служби у ДПС України за своєю посадою обізнаний з порядком і особливостями несення служби прикордонними нарядами структурних підрозділів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, де і проходив військову службу; за місцем служби/роботи станом на 14.05.2013 року, 17.05.2017 року і 03.03.2016 року зарекомендував себе позитивно, проте у подальшому як невідповідальний військовослужбовець, який не здатний контролювати свої емоції, на зауваження реагує неадекватно та зухвало, на службі та у поза службовий час схильний до вживання спиртних напоїв, а у повсякденному житті характеризується з позитивної сторони, але водночас і як дуже жорстока людина, схильна до вчинення домашнього насильства, у зв`язку з чим та беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, та вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку про існування ризику переховування від суду, що передбачений пунктом 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим прокурором не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 2-5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором на виконання вимог ч.6 ст. 132 та пункту 1 ч.3 ст. 184 КПК України до свого клопотання не додано жодних копії матеріалів, які б обґрунтовували доводи клопотання щодо існування згаданих ризиків.

Для запобігання існуючому ризику суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вище зазначеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У зв`язку з чим суд вважає, клопотання прокурора про обрання у відношенні обвинуваченого запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою обґрунтованим, а тому останнє підлягає задоволенню, натомість клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання є безпідставним, а відтак задоволенню не підлягає.

Водночас із цим суд звертає увагу сторони захисту на ту обставину, що в порядку, передбаченому абзацом другим ч.1 ст. 616 КПК України, здійснюється виключно з ініціативи прокурора, який має право звернутися до суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Однак, прокурор не лише не звернувся з відповідним клопотанням, а подав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою. Таким чином суд вважає, що відсутні правові підстави для такого скасування запобіжного заходу.

Згідно пунктів 1-2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Ураховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, під час вчинення якого потерпілій ОСОБА_7 завдавалися тілесні ушкодження внаслідок отримання яких остання померла, то суд вважає можливим не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 183, 193, 194, 196, 205, 315 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2023 року.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її проголошенняшляхом направлення копії ухвали направлення для вручення йому до адміністрації слідчого ізолятора.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1