ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5983/22 Номер провадження 11-кп/814/1661/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

представника колонії - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 07.06.2021 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що характеризуючі матеріали, наявні в матеріалах кримінального провадження, не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.

У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

При постановленні ухвали просить взяти до уваги, що під час розгляду справи він визнав свою вину, щиро розкаявся, з нього стягуються збитки на виконання виконавчого листа, під час відбування покарання засуджений отримав професійно-технічну освіту та закінчив курси соціальної реабілітації, активно бере участь у самодіяльності установи, дотримується правил внутрішнього розпорядку та роботах з благоустрою, позитивно характеризується та має міцні соціальні зв`язки.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

За змістом положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Цивільний позов задоволено, стягнуто на користь ОСОБА_9 15 376 грн 75 коп. матеріальної та моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 9 077 грн 70 коп. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_11 2 883 грн. 04 коп. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_12 14 657 грн. 62 коп. матеріальної шкоди.

Засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 23 травня 2019 року та на момент звернення до суду із заявою відбув більше двох третин строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 23 липня 2023 року.

З характеристики засудженого, вбачається, що ОСОБА_7 з 24 липня 2020 року перебував у державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Стягнень та заохочень не мав.

З 15 січня 2021 року відбував покарання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

З 24 червня 2021 року відбуває покарання у державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За період відбування покарання має 4 заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно.

Працевлаштований у майстерні установи.

Підтримує доброзичливі зв`язки із родиною, рівні відносини з іншими засудженими та ввічливі з працівниками установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи.

Згідно з вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року вину у вчиненому злочині визнав повністю. На адресу установи надійшли виконавчі листи про стягення моральної та матеріальної шкоди за цивільним позовом шкоди у сумі 21 762 грн. 24 коп.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених "Професія". У березні 2021 року здобув професію фрезерувальника.

Рішенням комісії державної установи від 15 вересня 2021 року відповідно до ст. 101 КВК України, засудженому відмовлено у зміні умов тримання, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 15 вересня 2021 року відповідно до ст. 82 КК України, засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке як такому, що не став на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи від 09 березня 2022 року відповідно до ст. 81 КК України, засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, на підставі заяви засудженого.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджений визнав свою вину у вчинених злочинах, щиро розкаявся, з нього стягуються збитки на виконання виконавчого листа, під час відбування покарання засуджений отримав професійно-технічну освіту та закінчив курси соціальної реабілітації, працює, позитивно характеризується, підтримує соціальні зв`язки, має 4 заохочення, тобто стає на шлях виправлення.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Також, протягом всього часу відбування покарання засуджений хоча і має 4 заохочення - 3 із них отримав протягом 2022 року, 15 вересня 2021 року йому було відмовлено у зміні умов тримання та заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке, як такому, що не стає на шлях виправлення, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення ним такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Крім того, 11 липня 2017 року ОСОБА_7 звільнявся умовно - достроково на невідбутий строк 2 місяці 5 днів, проте у 2019 році знову вчинив тяжкий злочин.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4