Код суду 233 Справа № 233/3157/23
Вирок
21 липня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Лугини Лугинського району, Житомирської області, українець, громадянина України, має статус УБД, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, номера обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , має військове звання молодший сержант, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407КК України, -
Відповідно до обвинувального акту від 15 червня 2023 року затвердженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 :
молодший сержант ОСОБА_6 , обвинувачується у тому, що він, він, будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації та проходячи її на посаді номера обслуги 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , 23 вересня 2022 року, вибув з місця тимчасової дислокації стрілецького батальйону в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником та небажання переносити труднощі військової служби, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, направлених на здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської та Донецької областей, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в порушення вимог ст.65Конституції України, ст.17Закону України «Про оборону України», ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9,11,16,127,128Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.14Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, не з`явився вчасно без поважних причин на службу, а саме до місця тимчасової дислокації 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та почав проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення до вказаного місця підрозділу військової частини, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту, коли 30 листопада 2022 року молодший сержант ОСОБА_6 , усвідомивши протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_2 , де повідомив про свій намір далі проходити військову службу, тим самим припинив вчиняти зазначене триваюче кримінальне правопорушення.
Такі умисні дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст.407КК України, як нез`явлення, в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), вчасно на службу без поважних причин.
20 липня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисниць ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання; не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , його особу, який є раніше не судимим, є військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, одружений, має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем служби, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.5 ст.407КК України із застосуванням ст.ст.58,69КК України перейшовши до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення та призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, від якого потерпілих немає.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , у присутності його захисниць ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407КК України, із застосуванням ст.ст.58,69КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 - раніше не судимий, має адресу реєстрації та місце мешкання, на медичних обліках в закладах охорони здоров`я, за місцем проживання - не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем, приймав участь в АТО, за що нагороджений відзнакою Президента України, має статус учасника бойових дій, має численні нагороди за військову службу, за місцем несення служби характеризується позитивно, є нагальна необхідність ЗСУ у такому військовослужбовці, про що свідчить лист командира військової частини.
З урахуванням приписів ст.5КК України, перевіряючи, чи відповідає узгоджене сторонами угоди покарання на відповідність загальним засадам призначення покарання,судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст.ст.58,69КК України, та призначення ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання, а саме більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407КК України.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисників відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню - відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 - не застосовано, клопотання від прокурора, з цього приводу - не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст.314,373,374, 468,469,472,475КПК України, суд -
Угоду про визнання винуватості, укладену 20 липня 2023 року, між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисниць ОСОБА_4 та ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_6 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407КК України та призначити, більш м`яке, узгоджене сторонами покарання, за приписами ст.5КК України та із застосуванням ст.ст.58,69КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити та/або направити: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1