Справа № 496/3271/22
Провадження № 1-кп/496/285/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топар, Мічурінського району, Карагандинської області, Республіки Казахстан, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, радіотелефоніст лінійний наглядач взводу управління командира гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , матроса, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.04.2021 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді арешту на гауптвахті строком на 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-ІХ Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в України. 19.02.2020 року громадянином ОСОБА_5 укладено контракт з Міністерством Оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 , про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського складу строком на 3 (три) роки. Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 19.02.2020 року ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом і призначено на посаду радіотелефоніста лінійного наглядача взводу управління командира гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частин НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2020 року № 44 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста лінійного наглядача взводу управління командира гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 31.05.2021 року о 08 год. 00 хв., не з`явився на ранкове шикування без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 28.07.2022 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що 31.05.2021 року не з`явився на ранкове шикування без поважних причин, до розташування військової частини НОМЕР_1 , та ухилявся від проходження військової служби до 28.07.2022 року, проводячи час на власний розсуд, а саме був дома, потім сам з`явився до в/ч. У вчиненому розкаявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Як роз`яснено в п. 17 постанови пленуму Верховного Суду УРСР № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, що вирішуються при постановленні вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, враховує його негативну службову характеристику, відповідно до якої не відповідає займаній посаді та його доцільно звільнити за службову не відповідність, звертає увагу на його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, разом з тим звертає увагу на те, що він на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу за контрактом у лавах Збройних Сил України та бажає й надалі проходити службу, та захищати інтереси держави, також враховує той факт, що він раніше був судимий за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, але він ніяких висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв аналогічне кримінальне правопорушення, тому враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, зазначені вище, суд вважає що, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті за якою кваліфіковані його дії.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Цивільний позов по справі заявлений не був, речові докази відсутні, арешт на майно не накладався, судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_5 за попереднім вироком Дзержинського міського суду Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України та остаточно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяця.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, а саме: з 22.08.2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1