Справа № 629/2449/23
Провадження № 1-кс/629/543/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000409 від 04.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Прокурор Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 12.05.2023 року звернувся до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на автомобілі марки Toyota SCION,р.н. НОМЕР_1 та автомобіль марки ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_2 . Заборонити будь-кому будь-яким способом відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися, вказаними вище речовими доказами. Визначити місце зберігання: автомобілю марки Toyota SCION,р.н. НОМЕР_1 у ОСОБА_4 , 1982 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , а автомобілю марки ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_2 - у ОСОБА_5 , 1977 року народження, за адресою: АДРЕСА_2

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 27.04.2023 року до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що приблизно о 14 годині 30 хвилин, водій автомобілю марки Toyota SCION,р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 рухаючись на перехрещенні вулиць Комінтерн та Павлоградська в м. Лозова Харківської області, здійснила зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням - ОСОБА_6 , внаслідок якого пасажир автомобілю ВАЗ отримав тілесні ушкодження (ЖЕО № 3337 від 03.05.2023).

За даним фактом, слідчим 04.05.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 0000409 за ч. 1 ст. 286 КК України.

11.05.2023, в ході проведення огляду транспортних засобів виявлено та вилучено: автомобілю марки Toyota SCION,р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та автомобіль ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_2 - який належить ОСОБА_7 та яким керував ОСОБА_6 .

11.05.2023 постановою слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області вищевказані автомобілі визнано речовими доказами.

У судове засідання прокурор не з?явився та надав заяву про розгляд клопотання за його відсутністю.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В даному випадку метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказаний телефон може бути використаний як доказ факту скоєння кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт.

Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону.

При цьому частиною 7 статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Отже, діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, а також покладення рішенням слідчого судді відповідальності за зберігання речових доказів.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Виходячи з наведеного, вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000409 від 04.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобілі марки Toyota SCION,р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та автомобіль марки ВАЗ 2103, р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та яким керував ОСОБА_6 . Заборонити будь-кому будь-яким способом відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися, вказаними вище речовими доказами

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити положення ст. 174 КПК України, а саме: підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1