Провадження № 1-кс/947/6807/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0001234 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001234 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2021 рокуза ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення вищезазначених дій щодо організації та скоєння вказаних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_4 , який має у користуванні автомобіль марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Так, 27.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук транспортного засобу марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено:

-транспортний засіб марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 .

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 із серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 .

27.05.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

27.05.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовим доказом, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні:

- слідчий зазначив, що згідно показань потерпілої ОСОБА_9 , злочинці приїжджали до неї на автомобілі. На даний час потерпіла ОСОБА_4 знаходиться у Республіці Молдова в подальшому планується її виїзд з метою проведення її допиту, в тому числі буде необхідність проведення слідчої дії з використанням автомобілю яким користується підозрюваний. Тому на даний час є необхідність в визнані вказаного автомобіля речовим доказом та накладення на нього арешту.

- представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та зауважив, що вказаний транспортний засіб належить дружині ОСОБА_4 , та на даний час необхідний їй для ви користування.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України.

27.05.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, преедбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , було вилучено вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, оскільки такий автомобіль може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а також відповідну слідову інформацію, так як було встановлено у судовому засідання, відповівдно до показів потерпілої, особи які вимагали у неї грошові кошти приїжджали до неї на транспортному засобі, і на даний час вказаний автомобіль необхідний для проведення з ним слідчих дій які мають суттєве значення для подальшого розслідування. Так як злочин було вчинено в 2021 році органу досудового розслідування необхідно за участю потерпілої та використанням автомобіля провести відтворення подій вчиненого злочину.

Таким чином на думку слідчого судді вказаний вилучений автомобіль відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 27.05.2023 року, а отже, вилучений автомобіль потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень, а також можливо проведення слідчого експерименту за участю свідків та/або потерпілої.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На думку слідчого судді, не застосування на даний час заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки таке майно може містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя критично оцінює доводи адвоката ОСОБА_5 , оскільки у судовому засіданні з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_8 , приймала участь у якості поручителя, та повідомила, що з огляду на вагітність, остання потребує побутової допомоги чоловіка, що виражається у тому, щоб він возив дружину до лікарні. Вищевикладене, на думку слідчого судді, прямо вказує на те, що автомобіль марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, та після проведення всіх необхідних слідчих дій з використанням автомобіля, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження,

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0001234 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, яке було вилучено 27.05.2023під час проведенняобшуку транспортного засобу марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_4 , а саме:

-транспортний засіб марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 .

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 із серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 .

Виконання ухвали покласти настаршого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1