Провадження № 11-кп/824/771/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

До Печерського районного суду м. Києванадійшло подання начальника Печерського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , в якому вона просила розглянути питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_9 відповідно до закону.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2021 року зазначене подання залишено без задоволення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що пропозиція органу пробації щодо заміни покарання засудженому ОСОБА_9 у вигляді штрафу на інший вид покарання не конкретизована відповідними доказами та не доведена у додатках до подання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послалася на те, що ухвала суду є незаконною. Вважає, що ухвала постановлена без вивчення та дослідження фактичних обставин справи, що є, на її думку, грубим порушенням кримінального процесуального законодавства України. Зазначає, що Порядком виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1301/15 від 27.04.2018 року не передбачено повноваження органу пробації щодо перевірки майнового стану засудженого, обставин життя засудженого, причин несплати засудженим штрафу тощо. Окрім цього, вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що органом пробації не конкретизовано, яким саме покаранням необхідно замінити засудженому ОСОБА_9 несплачену суму штрафу. Вважає також, що внаслідок незаконної та безпідставної відмови суду першої інстанції у заміні засудженому ОСОБА_9 несплаченої суми штрафу нівелюється положення Конституції України про обов`язковість виконання судових рішень, у тому числі і вироків, особа, яка не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки не несе будь-якої відповідальності, такі обставини породжують відчуття безкарності, як у самого засудженого, так і інших осіб, підривається один з основоположних принципів правової держави - принцип обов`язковості виконання судових рішень. Засуджені, як і будь-які інші особи, мають дотримуватися цього принципу і нести відповідальність, у разі його порушення, згідно із законом.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2020 року за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Згідно ч. 1, 2 ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті; Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З огляду на викладені вище положення закону, подання органу пробації про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, а також містити чітке формулювання щодо дії, яку необхідно вчинити у зв`язку з несплатою засудженим штрафу.

Як вбачається з матеріалів подання органу пробації, до подання не долучено жодного доказу щодо перевірки майнового стану засудженого і його неможливість сплатити штраф повністю.

Крім того,в матеріалах подання відсутня згода засудженого щодо сплати призначеного штрафу із розстрочкою.

Також, в матеріалах подання відсутня пропозиція органу пробації перед судом щодо суми поразових виплат засудженому ОСОБА_9 , у випадку такої розстрочки сплати штрафу.

Щодо вирішення питання про ініціювання громадських робіт, то в поданні органом пробації не зазначено, який перерахунок пропонується суду для заміни штрафу.

Щодо випадку виправних робіт, органом пробації не вказано в поданні, за яким саме місцем роботи пропонується здійснювати і в якій сумі утримання з заробітної плати засудженого з метою заміни сплати штрафу, та протягом якого періоду.

Щодо випадку пропозиції позбавлення волі засудженого, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, позбавлення волі засудженого, відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, в даному випадку не може бути застосовано, оскільки вироком Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2020 рокузасудженому ОСОБА_9 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про залишення без задоволення подання начальника Печерського районного відділу Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 є обґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги прокурора не ґрунтуються на матеріалах справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Суддя Суддя Суддя