УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003127 від 03.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003127 від 03.08.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, у провадженні СВ Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2023 під № 0003127 щодо заволодіння чужим майном шляхом обману, у спосіб укладання завідомо фіктивного договору іпотеки.

У своє клопотанні прокурор зазначає, що у орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 за попередньою змовою із представниками ТОВ «ЛЕГЕ АРТІС ЛТД», ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, незаконно заволоділи нежитловою будівлею загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та прилеглим фундаментом, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

У зв`язку із вищевикладеним, з метою забезпечення збереження речового доказу, недопущення його пошкодження, псування, знищення, використання або передачі, у органу досудового розслідування, виникла необхідність накласти арешт на предмет злочину, а саме на нежитлову будівлю загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та прилеглий фундамент, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, які на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЕГЕ АРТІС ЛТД», .

Прокурор у клопотанні зазначає, що нежитлова будівля загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та прилеглий фундамент, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г., було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених та просив задовольнити, зазначив, що вказаний в клопотання об`єкт нерухомого майна є речовим доказом та є підстави вважати, що нежитлова будівля загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та прилеглий фундамент, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г., є об`єктом вчинення кримінального правопорушення.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження, заходу забезпечення провадження у вигляді арешту майна, з огляду на клопотання прокурора слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання провести за відсутності власників майна, з урахуванням положень ст. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2023 під № 0003127 щодо заволодіння чужим майном шляхом обману, у спосіб укладання завідомо фіктивного договору іпотеки.

04.08.2023 постановою старшого слідчого відділення відділу поліції №4 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 , нежитлова будівля загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та прилеглий фундамент, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Як на мету накладення арешту прокурор посилається на необхідність збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчою суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить прокурор.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення клопотання та накладення арешту на нежитлову будівлю загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, будинок 9, літера Г, та прилеглим фундаментом, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г., що на праві власності належить ТОВ «ЛЕГЕ АРТІС ЛТД», (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною розпорядження та забороню будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам, приватним та державним виконавцям та працівникам Державної виконавчої служби, підпорядкованим їй підрозділам організаторам (операторам) відкритих торгів (електронних аукціонів), операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна, водночас в іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 170-173, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлову будівлю загальною площею 19,9 кв. м., що розташована за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, будинок 9, літера Г, та прилеглим фундаментом, загальною площею 99, 8 кв. м., літера г., що на праві власності належить ТОВ «ЛЕГЕ АРТІС ЛТД», (), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною розпорядження та забороню будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам, приватним та державним виконавцям та працівникам Державної виконавчої служби, підпорядкованим їй підрозділам організаторам (операторам) відкритих торгів (електронних аукціонів), операторам електронних майданчиків, а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію, зміну власника нерухомого майна.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША