Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2288/23
Провадження № 1-кп/376/322/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" серпня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 120 0 240 від 04.10.2022, згідно якого

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петропавлівка Городищенського району Черкаської області, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

Встановив:

ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Skoda» синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи поблизу АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» (надалі АЗС «ОККО»), що знаходиться в м. Сквира, вул. Київська, 23-А, Білоцерківського району Київської області, достовірно знаючи про відсутність достатніх коштів на рахунку своєї платіжної банківської карти AT «МоноБанк» для здійснення заправки вищевказаного автомобіля, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна шляхом обману, вирішив заволодіти майном, що належить товариству, а саме: бензином марки А-95, яким мав намір заправити вказаний автомобіль.

Надалі, ОСОБА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел спрямований на особисте збагачення шляхом обману, заїхав на територію АЗС «ОККО» та залишивши свій автомобіль біля автозаправної колонки, зайшов до приміщення торгової зали із касами, де під час спілкування із оператором-касиром АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» - ОСОБА_3 , створюючи ілюзію доброчесності своїх намірів, шляхом здійснення безготівкового розрахунку власною банківською картою AT «МоноБанк», придбав шоколадний батончик та надалі користуючись довірою оператора-касира, достовірно знаючи про відсутність достатніх коштів на рахунку банківської картки АТ «Моно-Банк» для здійснення подальших розрахунків, попросив заправити належний йому автомобіль бензином марки А-95 по ціні 51 гривня за один літр до повного баку. Після завершення заправки належного йому автомобіля марки «Skoda» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 бензином марки А-95, загальним об`ємом 42,54 літра на суму 2169 гривень 50 коп., підтримуючи ілюзію доброчесності своїх намірів здійснив кілька спроб безготівкового розрахунку банківською картою AT «МоноБанк», які були відхилені.

У подальшому ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння майном товариства, запевнив оператора - касира АЗС «ОККО» ОСОБА_3 , що здійснить оплату за бензин після розблокування карти та зняття грошових коштів із банкомату та діючи в умовах створеної ним ілюзії доброчесності своїх намірів з метою введення останньої в оману залишив їй несправний мобільний телефон марки «IPhone 5», при цьому заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання.

У результаті вказаних шахрайських дій ОСОБА_2 заволодів майном АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», а саме: бензином марки А-95, загальним об`ємом 42,54 літра по ціні 51 гривня за один літр, чим завдав товариству майнової шкоди на суму 2169,50 гривень.

Дії ОСОБА_2 кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою.

Усі наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 подала до суду клопотання від 04.08.2023 року про розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні № 120 0 240 від 04.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у спрощеному провадженні.

Обвинуваченим ОСОБА_2 подано заяву, складену 04.08.2023 року у присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у незаконному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, згоден з встановленими досудовим розслідуванням фактами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Представником потерпілого ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» ОСОБА_6 подано заяву, складену 04.08.2023 року, згідно якої остання згодна з встановленими досудовим розслідуванням фактами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 302 КПК України передбачено, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно із ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Частиною 3 ст. 381 КПК України передбачено, що спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, надав заяву, згідно якої не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у незаконному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше не судимий, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_2 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також враховуючи відсутність судимостей, суд приймає до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України без ізоляції від суспільства, із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, якщо виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб у місця позбавлення волі.

Одночасно суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_2 обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визначене таким чином покарання обвинуваченому на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним проступку, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таке втручання у його права та свободи буде виправданим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 65, 66, 67, 75,76, 190 КК України, ст. ст. 100, 107, 302, 369, 370, 371, 372,373, 374, 381-382, 394, 532 КПК України,

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_2 вимоги ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки:

Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

Мобільний телефон марки «IPhone 5» у непрацюючому стані, поміщений до спеціального пакету № 0586467, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1