ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1887/23 Номер провадження 11-кп/814/2275/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника установи виконання покарань засудженоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимої, засудженої в даному провадженні -

23 грудня 2021 року Миколаївським апеляційним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2023 року та звільнити її умовно-достроково від відбування покарання. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що вона протягом усього строку відбування покарання, а не певного проміжку часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, так як: характеризується добре, 3 рази заохочувалась, стягнень не має, працевлаштована швачкою, попередньо працювала в їдальні установи, має малолітню та неповнолітню дітей, з 16 лютого до 05 жовтня 2022 року була етапована в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим не могла отримати наступні заохочення.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку засудженої та представника установи виконання покарань на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1-2 ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

23 грудня 2021 року Миколаївським апеляційним судом ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.ч.1, 4 ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі (т.1 а.о.с.49-52).

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 26 червня 2020 року в проміжок часу з 16 години 20 хвилин до 16 години 40 хвилин у магазині «Копійка по вул. Космонавтів, 152 у м. Миколаїв, діючи повторно, намагалась таємно викрасти належні ТОВ «МОДЕРН-ТРЕЙД» рибні вироби на загальну суму 421 гривню 30 копійок, однак не закінчила кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана охороною.

Також ОСОБА_8 , діючи повторно, таємно викрала:

27 листопада 2020 року о 16 годині 26 хвилин у магазині «Єва» №1006 по просп. Миру, 21/1 у м. Миколаїв - належні ТОВ «РУШ» батарейки на загальну суму 508 гривень 14 копійок;

05 січня 2021 року в проміжок часу з 12 години 35 хвилин до 13 години 45 хвилин і 06 січня 2021 року в проміжок часу з 11 години 30 хвилин до 11 години 32 хвилини в магазині «Продукти-461» - належні ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» солодощі на загальну суму 501 гривню 34 копійки.

Затим 26 січня 2021 року о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_8 в магазині «Велмарт» по просп. Миру, 1/1 у м. Миколаїв намагалася таємно викрасти належні ТОВ «Фудком» приготовані страви й косметику на загальну суму 674 гривень 19 копійок, однак не закінчила кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від її волі, оскільки була затримана охороною (т.1 а.о.с.49-52).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання ОСОБА_8 визначено з 29 січня 2021 року, кінець цього строку - 29 березня 2024 року.

Таким чином, наявні передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженою певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 , що не оспорюється ніким із учасників судового провадження.

Однак, для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення».

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 , знаходячись з 01 лютого 2021 року в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», мала 2 заохочення у вигляді подяк, стягнень не отримувала, разом з цим, не працювала та не виявляла бажання й ініціативу щодо її працевлаштування.

З 02 лютого 2022 року засуджена відбуває покарання в ДУ "Надержинщинська виправна колонія (№65)", де 1 раз заохочувалась, стягнень не має, характеризувалась посередньо й добре, працевлаштована, до виконання трудових обов`язків відносилась, як добре, так і задовільно, посередньо, бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі, що підтверджується даними характеристик ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» від 18 лютого, 28 квітня 2021 року, ДУ "Надержинщинська виправна колонія (№65)" від 01 листопада 2022 року, 30 березня, 05 червня 2023 року (т.1 а.о.с.26, 139, т.2 а.о.с.169-171, 173, 178-180, 197-199, а.с.п.13-15).

При цьому, процес отримання ОСОБА_8 заохочень не був активним і систематичним, оскільки, вона, перебуваючи в місцях позбавлення волі більше ніж 2 роки 5 місяців, у проміжок часу з 05 січня 2022 року до 04 квітня 2023 року, тобто протягом приблизно 1 року 3 місяців (половини відбутого терміну покарання), не отримувала будь-яких заохочень, у зв`язку з чим такий процес мав місце не протягом усього строку відбування покарання (а.с.п.16). Посилання ж ОСОБА_8 на неможливість отримання нею з 16 лютого до 05 жовтня 2022 року заохочень через її етапування до іншої установи виконання покарань є необгрунтованими, оскільки факт отримання заходів заохочення не залежить від місця відбування покарання, а здійснюється на підставі оцінки поведінки й ставлення до праці засудженої особи.

Зазначені вище дані узгоджуються з тим, що за рішеннями комісії виправної колонії від 18 лютого, 29 серпня 2022 року й 11 березня 2023 року через відсутність необхідного процесу виправлення ОСОБА_8 було неодноразово відмовлено в поданні матеріалів про застосування щодо неї положень ст.ст.101, 82, 81 КК України (а.с.п.15).

Водночас суд першої інстанції правильно встановив, що до 30 березня 2023 року ДУ "Надержинщинська виправна колонія (№65)" вважала засуджену такою, що не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. З цього часу ОСОБА_8 отримала лише 1 заохочення та в характеристиках не було констатовано те, що поведінка й ставлення до праці засудженої були саме сумлінними, а, отже, на думку колегії суддів, й установою виконання покарань в останній характеристиці не наведено обставин, які би були підставами для висновку про виправлення ОСОБА_9 .

Також місцевий суд обґрунтовано врахував те, що ОСОБА_8 12 разів через незначні проміжки часу засуджувалась за вчинення корисливих кримінальних правопорушень. Окрім того, вона раніше неодноразово (5 разів) звільнялась від відбування заходу примусу з випробуванням на підставі ст.75 КК України, проте це не призвело до позитивних змін у її особі, що свідчить про недієвість застосування до неї заходів звільнення від відбування покарання.

Таким чином, із аналізу наведених вище даних і обставин у їх сукупності вбачається, що в поведінці ОСОБА_8 спостерігаються певні позитивні тенденції, однак її поведінка не характеризувалась своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, а навпаки була нестабільною. Усупереч доводам апеляційної скарги, в основі висновку суду про виправлення засудженої має лежати аналіз даних про її поведінку саме за увесь строк відбування покарання.

На думку апеляційного суду, є відсутніми підстави для висновку про досягнення ОСОБА_8 необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення її умовно-достроково від відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджена виправилась і в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному ж випадку, хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання й узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо неї є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженої, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши повно та всебічно обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4