Справа № 129/1302/23
Провадження № 1-кп/135/62/23
У Х В А Л А

іменем України

07.08.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження №0000538 від 09.04.2013 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

25 квітня 2023 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла справа з обвинувальним актом з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000538 від 09.04.2013 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно з положеннями ч. 3 ст. 35 КПК України, для розгляду кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.02.2022 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 570 630 грн. Надалі строк дії обраного запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.06.2023 продовжено до 18.08.2023.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, дане кримінальне провадження підсудне Ладижинському міському суду Вінницької області, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні. Тому просила призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акта та вказувала, що розгляд справи повинен здійснюватися у відкритому судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження.

Представник потерпілого погодилася із думкою прокурора щодо можливості призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник зазначили, що обвинувальний акт складено прокурором з порушенням вимог ст.291 КПК України, та заявляли клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Ухвалою суду від 09.06.2023 відмовлено стороні захисту в задоволенні клопотання про повернення прокурору обвинувального акта.

ІІІ. Обґрунтування можливості призначення судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту з додатками, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження підсудне Ладижинському міському суду Вінницької області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів були вручені обвинуваченому, захиснику, про що в матеріалах провадження є відповідна розписка.

Під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що угод про примирення або визнання винуватості у порядку статей 468, 469, 470, 472-475 КПК України в цьому кримінальному провадженні немає.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від учасників про розгляд провадження у закритому судовому засіданні не надходило, а тому воно повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

З`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження належить здійснювати за участі прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого та його представника.

Прокурор заявив клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Сторони кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Сторона захисту заявила клопотання про виклик в судове засідання та допит свідка ОСОБА_7 .

Сторони кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту.

Клопотання сторін кримінального провадження про виклик в судове засідання та допит свідків, суд вважає обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам закону, а отже вони підлягають задоволенню.

IV. Вирішення питання щодо клопотання про обрання запобіжного заходу.

07.08.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. В нього відсутні постійне місце проживання в Україні, робота та інші вагомі соціальні та особистісні чинники стримуючого характеру. Окрім того, останній не прибував за викликом до слідчого, залишив постійне місце проживання, у зв`язку з чим постановою слідчого від 31.05.2013 його оголошено у розшук, 13.01.2020 в міжнародний розшук. 05.02.2021 ОСОБА_3 затримано в м. Санкт-Петербург та 03.02.2022 проведено його екстрадицію до України. Таким чином обвинувачений може переховуватись від, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи викладене вище, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеному вище ризику.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів, адже наразі відсутні відповідні запобіжники для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 підтримала та просила його задовольнити. Вважає, що ризик, зазначений у клопотанні не зменшився, а більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання за викладених в ньому підстав, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну його процесуальну поведінку. На обґрунтування своїх мотивів зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного документа, який свідчить про його виклик до слідчого, а розшук його протягом 7 років взагалі не здійснювався. Він не може більше утримуватись в установі попереднього ув`язнення за станом свого здоров`я, який в останній час різко погіршився. Окрім того, зазначає про фактичне відбуття терміну попереднього ув`язнення в межах санкції інкримінуємої йому статті, а тому ризик його переховування фактично нівельований. Окрім того, аргументуючи необхідність зміни запобіжного заходу на домашній арешт зазначив, що може безперешкодно мешкати у будинку рідного брата в Кіровоградській області. На його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, а у зв`язку з обранням запобіжного заходу, він більше двох років не має можливості приймати участь в їх утриманні, що не відповідає інтересам дітей та обмежує його у виконанні батьківських обов`язків.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , з підстав зазначених обвинуваченим, просив відмовити в задоволенні клопотання про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання прокурора, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, судом установлено, що ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.02.2022 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 570630 грн. Надалі строк дії обраного запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.06.2023 продовжено до 18.08.2023.

Як вбачається з ухвал суду, підставами для їх постановлення було встановлення судом існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК, такого як - переховування від суду.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК).

Зі змісту частин 3, 4 та 5 ст. 199 КПК випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначений у ст. 178 КПК.

На переконання суду, ймовірна можливість переховування ОСОБА_3 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, а також відсутність будь-яких стримуючих факторів соціального характеру-таких як постійне місце роботи чи місце проживання.

Крім того, про можливість переховування ОСОБА_3 від суду свідчить його поведінка під час досудового розслідування. Так обвинувачений тривалий час з 31.05.2013 р. перебував у розшуку, з 13.01.2020 р. по 05.02.2021 р. перебував у міжнародному розшуку, таким чином понад сім років ухилявся від слідства та суду у даному кримінальному провадженні, 05.02.2021р. його було затримано в м. Санкт-Петербург Росія.

До того ж, що є важливим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався. Цей Указ затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Зважаючи на усі обставини цього кримінального провадження, суд переконаний, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 ймовірно може переховуватись від суду. Тобто, прокурором доведено, що заявлений ним раніше ризик не зменшився.

Твердження сторони захисту про неможливість перебування обвинуваченого під вартою внаслідок стану здоров`я, то такі обставини встановлюються у визначеному законом порядку. Будь-які належні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.

Також суд не бере до уваги посилання сторони захисту, на те, що обвинувачений не переховувався від слідства виїхавши на територію іншої країни, а забезпечував безпеку власному здоров`ю та життю, оскільки вони не підкріплені будь-якими доказами.

Інші аргументи сторони захисту, якими та обґрунтовує можливість застосування домашнього арешту, на думку суду не можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, та зважаючи на минулу процесуальну поведінку останнього, не заслуговують на увагу.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на встановлені судом існуючого ризику, про який йшлося вище, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 днів. Суд, окрім того, не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, про що просила сторона захисту. Така позиція суду обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризику, існування якого встановлено судом.

Такий висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, у низці рішень якого, а саме, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Залишаючи незмінним розмір застави, суд враховував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , розмір спричиненої потерпілому шкоди, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та ризик, існування якого суд встановив у цій ухвалі.

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді застави та встановленням ризику кримінального провадження такого як переховування від суду, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: прибувати до суду за першим викликом; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та (або) роботи; здати на зберігання до відповідних органів Державної міграційної служби України паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які надають право виїзду з України та в`їзду в Україну.

Такі обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_3 . Про інше стороною захисту не зазначено.

Отже, підсумовуючи усе викладене вище, суд, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

V. Висновки суду

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Після завершення підготовки до судового розгляду, суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення (стаття 316 КПК України).

Керуючись статтями 314-316, 336, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 09.04.2013 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, на 14 год 00 хв 16 серпня 2023 року.

Розгляд кримінального провадження здійснюватиметься суддею ОСОБА_1 одноособово.

Клопотання прокурора про виклик в судове засідання свідків задовольнити.

Викликати в судове засідання свідків сторони обвинувачення згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Викликати для участі у судове засідання прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника.

Клопотання сторони захисту про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_7 задовольнити та викликати її в судове засідання.

Клопотання прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 05 жовтня 2023 року (включно).

Розмір застави в сумі 570 630 (п`ятсот сімдесят тисяч шістсот тридцять) грн визначений ухвалою Гайсинського районного суду від 04.02.2022 залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави обвинуваченим чи іншим заставодавцем відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання чи роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_3 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя