Справа № 135/544/23
Провадження № 1-в/135/25/23
УХВАЛА

Іменем України

11.07.2023 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

представника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 про уточнення початку та кінця строку покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про уточнення початку та кінця строку покарання. Згідно клопотання просить визначити початок та кінець строку відбування покарання, так як адміністрацією колонії не було враховано в строк відбування ним покарання строк перебування його в СІЗО під час розгляду справи Гайсинським районним судом з 18.07.2014 року по 27.02.2015 року. В зв?язку з чим невірно вказано кінець строку покарання, яке він відбуває.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили його задовольнити. Засуджений додатково пояснив, що невизначеність із зазначенням кінця строку покарання виникла через те, що адміністрацією установи йому не зараховують в строк покарання строк попереднього ув?язнення з 18.07.2014 по 27.02.2015. Тому просив цей строк зарахувати та визначити кінець строку відбування покарання.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що адміністрацієї Ладижинської ВК №39 вірно проведено зарахування строку попереднього ув`язнення та визначено кінець строку покарання по вироку за яким відбуває покарання засуджений.

Представник Ладижинської ВК №39 в судовому засіданні зазначав, що після надання прокурором вказівок, засудженому було перераховано строк покарання відповідно до наданих вказівок.

Заслухавши засудженого, захисника, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши в судовому засіданні всі матеріали особової справи засудженого, перевіривши всі документи, на які посилається засуджений, та які містяться в особовій справі, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом досліджено матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , з яких вбачається, що вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.152, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня затримання, а саме: з 18.07.2014 року. Вирок набрав законної сили 26.02.2015 року.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.09.2016 року у строк покарання, призначеного вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року, засудженому ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.07.2014 року по 26.02.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2016 року ОСОБА_4 було етаповано з ДУ «Ладижинська ВК № 39» до ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» для розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.4 ст.187 КК України.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2018 року задоволено апеляційну скаргу прокурора. Вирок Тростянецького районного суду Вінницької області від 08.06.2016 року, яким ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину, скасовано.

Визнано ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеним покаранням за даним вироком покарання, призначеного за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання рахувати з 12.12.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 12.12.2016 року по 12.01.2018 року.

Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2018 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Отже, судом встановлено, що під час розгляду Тростянецьким районним судом Вінницької області та Апеляційним судом Вінницької області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України в період з 18.07.2014 року по 12.12.2016 року (дата початку строку відбування покарання згідно вироку Апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2018 року), обвинувачений відбував покарання у ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» за попереднім вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року, який набрав законної сили 26.02.2015 року, тому судом не обирався запобіжний захід, а останнього було переведено до ДУ «Вінницька УВП №1» для розгляду справи Тростянецьким районним судом Вінницької області в період з 27.02.2015 року по 13.06.2016 року, та Апеляційним судом Вінницької області в період з 12.12.2016 року по 12.01.2018 року.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року зараховано ОСОБА_4 у строк покарання, визначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2018 року, строк попереднього ув`язнення у межах даного провадження, за період з 27.02.2015 року по 13.06.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Статтею 537 КПК України визначено питання, які має право вирішувати суд під час виконання вироків. Так, відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судом встановлено, що клопотання засудженого ОСОБА_4 зводиться до того, що він просить зарахувати період з 18.07.2014 року по 26.02.2015 року, коли він перебував в СІЗО під час розгляду справи Гайсинським районним судом Вінницької області. Тому вважає, що кінець строку покарання має бути іншим.

Разом з тим, встановлено, що у вироку Апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2018 року чітко зазначено, що строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.12.2016 року.

Відтак, оскільки у вироку суду чітко зазначено дату початку строку відбування покарання за вироком, тому відсутні жодні сумніви і протиріччя щодо початку строку відбування покарання засудженим.

З довідки виданої ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» вбачається, що початком строку відбування покарання ОСОБА_4 є 12.12.2016 року, кінець строку покарання зазначено 08.03.2026 року.

Кінець строку покарання розраховано адміністрацією Ладижинської ВК №39 з урахуванням вказівок прокурора від 27.03.2023, в яких повно та детально розписано які періоди попереднього ув?язнення підлягають зарахуванню.

Тому, немає ніяких протиріч у визначені строку покарання за вироком, зазначено початок строку - 12.12.2016 року і кінець строку - 08.03.2026 року.

Засуджений ОСОБА_4 просить врахувати йому термін перебування в СІЗО під час розгляду справи Гайсинським районним судом Вінницької області, однак він відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 12.01.2018 року. Згідно якого ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеним покаранням за даним вироком покарання, призначеного за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Тобто, даним вироком Апеляційного суду було призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеним покаранням за даним вироком покарання, призначеного за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.12.2014 року.

Строк тримання особи в слідчому ізоляторі чи в іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до ч.5 ст.72 КК лише в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення. Перебування засудженого в установі попереднього ув`язнення в межах іншого кримінального провадження не є підставою для зарахування йому зазначеного строку як попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст.72 КК у межах кримінального провадження, що переглядається.

Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 25.05.2022 року у справі №487/5073/18 (провадження № 51-4020км21).

Відтак, немає підстав для зарахування у визначений вироком апеляційного суду строк покарання вказаного засудженим ОСОБА_4 строку попереднього ув?язнення з 18.07.2014 по 26.02.2015 року, оскільки воно фактично стосується кримінального провадження за яким було винесено вирок Гайсинським районним судом.

Протиріч у визначені початку строку покарання і кінця строку покарання засудженому ОСОБА_4 суд не вбачає. Відтак клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про уточнення початку та кінця строку покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя