Номер провадження:1-в/521/639/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2023 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса клопотання (подання) Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
У зв`язку з надходженням до Малиновського районного відділу філії Державної Установи «Центр пробації» в Одеській області вироків Київського районного суду м.Одеси від 25.11.2021 року та вироку Малиновського районного суду м.Одеси від 21.12.2021 року відносно громадянина ОСОБА_4 , за яким не приєднана не відбута частина покарання за попереднім вироком і не зазначено про самостійне виконання цих вироків, просить розглянути питання щодо застосування покарання за наявністю кількох вироків в порядку ч.4 ст.70
Представник Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримала.
Прокурор в судовому засіданні вважала за можливим розглянути подання за відсутності засудженого, оскільки судом вжито заходів для його виклику та без участі представника Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, просила відмовити в задоволенні подання, посилаючись на те, що вироки набрали законної сили та відсутність перешкод, передбачених вимогами законодавства щодо виконання кожного вироку самостійно.
Суд заслухавши прокурора, вивчивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з п.11 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (за місцем виконання), має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Питання яке було поставлено на розгляд суду, пов`язано із порядком виконання двох вироків, які набрали законної сили, у відношенні однієї особи.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Статтею 72 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань.
Зокрема, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснено, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 був засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 25.11.2021 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком па 1 (один) рік на підставі ст.75, 76 КК України, звільнений від відбування покараним з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік, вирок набрав законної сили 28.12.2021 року та вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2021 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст.75, п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік, вирок набрав законної сили 10.11.2022 року.
Встановлення судом іспитового строку в межах попереднього рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням є одним із обов`язкових елементів, що визначає основний зміст такого випробування.
За своїм змістом іспитовий строк - це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за поведінкою засудженого, а сам він під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.
Протягом цього проміжку часу особа вважається судимою. У разі ж вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтями 71, 72 КК.
З одного боку, іспитовий строк втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконає умови випробування (ч.2 ст.78 КК), а з іншого - успішне виконання умов випробування протягом іспитового строку має наслідком остаточне звільнення від відбування призначеного покарання (ч. 1 ст. 78 КК) та пільгове погашення судимості (п. 1 ст. 89 КК).
Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років. Перебіг іспитового строку починається з моменту проголошення вироку (ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України).
Враховуючи зазначене, тривалість іспитового строку та, відповідно, необхідності виконання умов випробування має важливе значення для засудженого, а тому збільшення цього строку є істотною зміною умов випробування та погіршенням становища засудженого.
А тому, застосування принципу часткового складання призначених покарань, від відбування яких засудженого було звільнено з випробуванням, фактично буде здійснювати перегляд та зміну вироків суду у частині умов звільнення засудженого від відбування покарання. Водночас перегляд та подальша зміна судового рішення може здійснюватися лише за встановленою кримінальним процесуальним законом процедурою, що випливає зі змісту засад обов`язковості судових рішень (ч.2 ст.21 КПК) та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст.24 КПК).
Крім того застосування ст.ст.70, 71 КК у даному випадку погіршить становище засудженого. Будь-яка зміна правового становище особи, на погіршення такого стану, може відбутись лише шляхом ухвалення юридично найважливішого судового акту вироку. Постановлення ухвали, яка змінить правове становище засудженого, погіршивши його, буде порушенням принципів кримінального процесуального права, в тому числі призведе до зміни змісту обох вироків, що за кримінальним процесуальним законом може мати місце лише під час ухвалення вироку та/або під час перегляду судового рішення вищою інстанцією. Самостійна зміна вироку, судом першої інстанції, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
За таких умов суд приходить до висновку, що кожний вирок слід виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст.372, 537, 539 КПК, суд,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання (подання) старшого інспектора Малиновського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків у відношенні засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Вирок Київського районного суду м.Одеси від 25.11.2021 року за ч.2 ст.185 КК України та вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2021 року за ч.2 ст.185 КК України відносно ОСОБА_4 - виконувати кожний самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1