Справа № 304/1986/22 Провадження № 1-кп/304/103/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

законних представників потерпілого ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000109 від 29 липня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Саки, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює юристом у ФОП « ОСОБА_9 », раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.

Так, 28 липня 2022 року близько 22 години 40 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Шкода Фабія», номерний знак НОМЕР_1 , в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилася пасажирка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а на задньому пасажирському сидінні малолітній пасажир ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись по автомобільній дорозі місцевого значення НОМЕР_2 , а саме між населеними пунктами с. Туриця та с. Т.Ремета Ужгородського району Закарпатської області, зокрема, на відстані 26 метрів від Католицького храму, з необережності, у вигляді злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дій), хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто будучи неуважним, не врахував дорожньої обстановки, порушив правила дорожнього руху, а саме: п. 2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (недотримання вказаних вище пунктів правил дорожнього руху, з технічної точки зору, у своїй сукупності є в причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди), у зв`язку з чим допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини з подальшим перекиданням керованого ним автомобіля, внаслідок чого потерпілий малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірних покривах правої скроневої ділянки голови на межі з волосистою її частиною, лівої лопаткової ділянки в проекції верхнього кута лівої лопатки, саден на шкірних покривах верхніх та нижніх кінцівок, лівого плеча та правої половини тазу, підшкірної гематоми та травматичного набряку м`яких тканин потиличної ділянки голови, вогнищевого забою головного мозку, що підтверджується патологічною неврологічною симптоматикою.

Тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозкупотягли за собою розлад здоров`я на строк більше двадцяти одного дня і відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Тим самим ОСОБА_7 вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України визнав повністю. Суду пояснив, що він 28 липня 2022 року проводив час з своєю сім`єю (їздили на екскурсію у с. Лумшори). Потім вони зайшли поїсти, але він не їв, так як в той час очищував організм шляхом голодування. Вказав, що вжив алкогольні напої, а саме 100 грам настоянки. Після цього вони на автомобілі марки «Шкода Фабія» поверталися додому. У той час вже сутеніло (точний час не пам`ятає, близько 21-22.30 годин) і був невеликий туман. Під`їжджаючи до с. Т.Ремета, через відсутність дорожнього знаку про різкий поворот ліворуч, він не помітив такого повороту, у зв`язку з чим потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. В машині на той час перебувала його дружина, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, та син, який сидів у автокріслі на задньому пасажирському сидінні позаду дружини. Всі вони були пристебнуті пасками безпеки. Пам`ятає, що близько 10-15 хв до події він обганяв автомобіль, який рухався перед ним, і на скільки він уже тепер знає, що в такому були особи, які їм надавали допомогу, коли вони з`їхали з дороги і перекинулися на дах автомобіля. Більше з приводу ДТП не може нічого пояснити, оскільки як сам момент такої, так і 10-15 хвилин до ДТП він нічого не пам`ятає. В лікарні він був близько 20 днів з моменту ДТП. Син також перебував у лікарні на обстеженні, навіть після того як його виписали з лікарні, він возив такого ще на додаткове МРТ щоб переконатися чи все добре загоїлося. Повідомив, що жалкує про ту подію і йому дуже важко згадувати про таку. Йому дуже важко було бачити свою дитину в такому стані, жалкує, що так сталося. Щиро кається, вважає, що гіршого покарання для батька як спричинення шкоди своїй дитині, немає. Зазначає, що шкоду відшкодував повністю.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснив суду, що він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 близько 23-24 години, точну дату він не пам`ятає, але це було в літню пору року, їхали в автомобілі марки «Дачія Логан», який зареєстрований на нього, зі швидкістю 60-70 км/год з с. Лумшори в напрямку м. Перечин. Він сидів на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_14 на задньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_15 був за кермом. Також повідомив, що їх обігнав автомобіль марки «Шкода Фабія» і коли вони під`їжджали до с. Т.Ремета, а саме до Католицького храму, де є різкий поворот ліворуч, приблизно через 2-3 хвилини після того як їх обігнав автомобіль, вони побачили справа від дороги димову завісу. Після чого вони зупинилися і підбігли до автомобіля марки «Фабія», який був перевернутий на дах. Однак там не було мобільного зв`язку і він не міг викликати швидку допомогу, у зв`язку з чим він пішов до Католицького храму, ближче до психоневрологічного інтернату, щоб викликати таку. Після чого він повернувся до перевернутого автомобіля, з якого хлопці вже на той час витягували людей з автомобіля. Там вже було досить багато і місцевих мешканців, які теж допомагали витягувати потерпілих. В автомобілі була дитина, жінка та чоловік. Хто був за кермом вказаного автомобіля він не бачив, так як поки він ходив викликати швидку допомогу, то вже всіх осіб було витягнуто з автомобіля і такі лежали на траві біля цього автомобіля.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пояснив суду, що він відпочивав у с. Лумшори і повертався на автомобілі додому близько 23 години, точну дату коли це було він не пам`ятає, але це було приблизно рік назад. Коли вони під`їжджали до с. Т.Ремета, то їх на великій швидкості обігнав автомобіль «Фабія». Показав, що вказаний автомобіль їхав швидко, оскільки вони рухалися зі швидкістю 60 км/год, а він їх різко обігнав. Потім, під`їхавши ближче до повороту при в`їзді в с. Т.Ремета, вони побачили автомобіль, який з`їхав з дороги в кювет і перекинувся на кришу. Тоді вони зупинилися і побачили, що це був автомобіль, який декілька хвилин тому їх обігнав. Хлопці почали телефонувати в швидку допомогу та поліцію. В машині на передньому пасажирському сидінні перебувала жінка, за кермом мужчина (це був обвинувачений, впізнав у судовому засіданні), а на задньому пасажирському сидінні хлопчик, приблизно 6-7 років. З пасажирами перевернутого автомобіля він не спілкувався, оскільки вони перебували в шоковому стані. Тоді він спочатку витягнув з автомобіля хлопчика, потім жінку і на кінець чоловіка. Потім уже приїхали працівники швидкої допомоги.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пояснив суду, що він їхав з роботи, точний час не пам`ятає, але це було в період часу з 22 години до 00 годин. Коли він їхав, то до нього різко з-заді наблизився автомобіль, якого він пропустив, оскільки побачив на ньому ввімкнений покажчик повороту, він прийняв трохи правіше до кінця проїжджої частини дороги, у зв`язку з чим на досить великій швидкості вказаний автомобіль його обігнав (який саме це був автомобіль він не бачив, так як було вже темно). Коли він під`їхав ближче до початку в`їзду в с. Т.Ремета, то побачив перевернутий автомобіль з правої сторони дороги і тоді він уже побачив, що це автомобіль марки «Шкода Фабія». Після цього він зупинився та разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_18 вийшли з автомобіля і підійшли до вказаного перевернутого автомобіля, де він побачив на задньому сидінні дитину, яка було прив`язана, однак чи це було автокрісло він не пам`ятає, на передньому пасажирському сидінні була жінка, а за кермом обвинувачений, якого він упізнав у судовому засіданні, останній був пристебнутий ременем безпеки. Водій нічого не говорив, він був в якомусь не зрозумілому стані. Потім хлопці викликали лікарів та почали витягувати осіб з автомобіля, а він тільки підсвічував телефонами і роздивлявся кругом автомобіля, так як з такого йшов дим.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні просили суд визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді реального позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 пояснила суду, що вони з обвинуваченим та малолітнім потерпілим є однією сім`єю. Зазначає, що ОСОБА_7 як батько поніс усі витрати на лікування сина, продовжує його утримувати, оскільки вона не працює та не має змоги утримувати сім`ю. Просить не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки їм із сином буде важко самим. Крім того, він є єдиною особою, яка їх утримує. Зазначає також, що їх син міцно прив`язаний до батька, тому позбавлення батька волі травмує дитину. Зазначила, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.Стосовно позбавлення права керування транспортними засобами вважає, що таке покарання є справедливим.

Законний представник потерпілого, начальник служби у справах дітей Тур`є-Реметівської сільської ради, ОСОБА_5 , також просила суд не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки це матиме негативний вплив на сім`ю та не буде відповідати інтересам дитини.

Захисник ОСОБА_8 просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу. Стосовно покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами зазначив, що залишає це питання на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 та дадуть змогу вирішити долю речових доказів.

Враховуючи наведене, безпосередньо з`ясувавши обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_7 за місцем проживання охарактеризований з позитивної сторони, до кримінальної відповідальності не притягався, має вищу освіту, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, є особою молодого віку, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, а також здійснення волонтерської діяльності.

Так, здійснення ОСОБА_7 волонтерської діяльності підтверджене: відповідно до характеристики від 06 грудня 2022 року адміністрація ліцею «Едюкейтер» підтверджує, що ОСОБА_7 з травня 2022 року допомагає та співпрацює з освітнім проектом для навчання та виховання дітей внутрішньо переміщених осіб; з характеристики керівника проекту «Гастрономічний батальйон Закарпаття» встановлено, що ОСОБА_7 з першого дня війни та за власні кошти розвозить їжу для переселенців, а також бере активну участь у волонтерській діяльності Ужгорода; відповідно до характеристики від 01 жовтня 2022 року № 12-12, що підписана керівником благодійної організації міжнародного благодійного фонду «Дитячий соціально-реабілітаційний центр «Сонячне Світло», ОСОБА_7 надає волонтерську допомогу внутрішньо переміщеним особам у м. Бровари; відповідно до характеристики від 06 жовтня 2022 року, що надана ОСОБА_19 , яка є волонтером благодійної організації ВБФ «Серце до серця» (відповідно до посвідчення волонтера), ОСОБА_7 співпрацював із фондом, здійснюючи всі перевезення гуманітарної допомоги власним коштом, зарекомендувавши себе як чесна та відповідальна людина, готова допомогти; відповідно до характеристики, що надана керівником благодійної організації «Благодійний фонд «Центр допомоги постраждалим внаслідок війни в Україні», ОСОБА_7 здійснював волонтерську допомогу, доставляв їжу внутрішньо переміщеним особам, проводив збір та доставку гуманітарної допомоги для людей з інвалідністю; відповідно до характеристики Закарпатського обласного осередку Української федерації спорту інвалідів з ураженням опорно-рухового апарату від 06 жовтня 2022 року № 7 ОСОБА_7 з перших днів співпраці зарекомендував себе як надійний та відповідальний; згідно з Довідкою від 10 жовтня 2022 року № 1010, що підписана Головою Ужгородської міської організації Товариства Червоного Хреста України, ОСОБА_7 у 2022 році доставляв готові страви з місця їх фактичного приготування до пункту видачі предметів гуманітарної допомоги для вимушених внутрішньо переміщених осіб.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Згідно з досудовою доповіддю, що складена Ужгородським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення є середній, а тому виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе і не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

Окрім цього, суд враховує думку законних представників малолітнього потерпілого, що просили суворо не карати ОСОБА_7 , оскільки він є батьком потерпілої дитини, однак суд наголошує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, належить до категорії двооб`єктних злочинів, основним безпосереднім об`єктом якого є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, додатковим об`єктом - життя і здоров`я особи, а тому думка представників потерпілого, підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, однак не має над ними пріоритету та не є вирішальною.

Враховуючи позицію законних представників потерпілого, які просять суворо не карати обвинуваченого, наявність зазначених декількох обставин, що пом`якшують покарання, досудову доповідь, та дані про особу обвинуваченого, зокрема, що такий є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, здійснює активну волонтерську діяльність, яка є особливо цінною в умовах війни, а також те, що у дитини відсутні негативні наслідки для здоров`я, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання, а також враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, яке виходячи із заборони застосування статті 75 КК України повинно відбуватися лише реально (можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності чи від призначеного покарання вказаною нормою виключена), то на думку суду призначення ОСОБА_7 основного покарання навіть у мінімальному розмірі 1 рік позбавлення волі буде явно несправедливим, зважаючи на викладені вище обставини, а також і на те, що таке покарання спричинить додаткову травму малолітньому потерпілому, який є сином обвинуваченого, відтак залишиться без повноцінної турботи, утримання та виховання батька. А тому суд дійшов висновку застосувати до обвинуваченого норми ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_7 більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Проте слід врахувати і те, що ОСОБА_7 вчинив необережний злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, від якого малолітня дитина отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, самовпевнено та безвідповідально експлуатував транспортний засіб у стані алкогольного сп`яніння, чим наражав оточуючих на небезпеку, ніс потенційну небезпеку для необмеженого кола учасників дорожнього руху, легковажно розраховував на відвернення можливих суспільно-небезпечних наслідків від своїх неправомірних дій.

За таких обставин уникнення особою реального покарання негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема, іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

Тому, на думку суду, саме покарання у виді арешту відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, і не є надто м`яким чи суворим.

Суд вважає, що у такому разі буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Що стосується позбавлення права керування транспортними засобами суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що є підстави для застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що вчинений ним злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого пов`язані з порушенням вимог правил дорожнього руху, що призвели до скоєння ДТП, внаслідок чого настало середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілого. Наведене, в свою чергу, свідчить про небезпечність ОСОБА_7 як водія під час керування транспортними засобами.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Строк застосування запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання, закінчився 02 грудня 2022 року. Підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які повернуто ОСОБА_6 , залишити такій як власниці.

Процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз, які проведено судовим експертом Закарпатського НДЕКЦ МВС України, № СЕ-19/107-22/6779-ІТ та № СЕ-19/107-22/7159-ІТ від 31 серпня 2022 року в розмірі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки та 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок відповідно стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1