Провадження № 1-кс/947/9073/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000243 від 20.06.2023 року ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, детективами Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 20.06.2023 року ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В рамках вказаного кримінального провадження надійшло клопотання про арешт майна, вилученого 10.03.2023 року в ході проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000272 від 27.02.2022 року за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська, буд. 6.

Прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути у його відсутність.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За своїм змістом клопотання про арешт майна є неконкретним та необґрунтованим.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 10.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку 10.03.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 вже накладався ухвалою слідчого судді 16.03.2023 року в рамках кримінального провадження № 0000272 від 27.02.2022 року та в подальшому слідчим суддею 08.06.2023 року було скасовано такий арешт.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурором у клопотанні не було зазначено нові обставини, які є підставою для повторного накладення арешту на майно, яке було вилучено 10.03.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 після скасування арешту слідчим суддею.

Отже, дане клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Цитування в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує такої підстави і мети арешту вилученого майна, що зазначені в загальних рисах і не конкретно.

Крім цього в обґрунтування клопотання прокурором зазначено про те, що вилучені під час обшуку електронні носії інформації, мобільний телефон, ноутбук, чорнові записи та документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, проте під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено одяг, тасьми, бирку, логотип та пристрій для штампування логотипів брендів.

У клопотанні не наведено, з якою метою необхідно накласти арешт, в позбавленні якого права полягає арешт майна, також не обґрунтовано необхідність арешту майна та не наведено ризиків знищення або пошкодження відповідного майна, на яке просить накласти арешт прокурор.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням яке розслідується та майном яке належить третій особі. Викладаючи зміст клопотання, прокурор обмежився лише загальними фразами та цитуванням окремих норм КПК України, при цьому не обґрунтовує яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає майно, яке належить третій особі та було вилучене під час обшуку та які конкретно його ознаки можуть бути використані для доведення конкретних обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженню.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна прокурор не зазначає, в якій спосіб просить накласти арешт на майно, що не узгоджується з положеннями ст.170 КПК України, якими визначено повноваження слідчого судді або суду при накладенні арешту, зокрема, щодо позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000243 від 20.06.2023 року ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1