Справа № 346/110/23
Провадження № 1-кп/346/350/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Коломия Івано-Франківської області в залі суду кримінальне провадження №0000797 від 12.11.2022 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України на посаді заступника командира бойової машини навідника-оператора гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді заступника командира бойової машини навідника-оператора гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат 11.11.2022 близько 21 год. 12 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, а саме у приміщені кафе «Галерея», що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м.Коломия вул.Чорновола, 12, з хуліганських спонукань, демонструючи зверхність, нахабство, вседозволеність, ігноруючи загальноприйняті норми суспільної поведінки в громадських місцях, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, безпричинно вступивши у словесний конфлікт з невідомими йому раніше особами відвідувачами вказаного кафе, зокрема й ОСОБА_6 , висловлювався нецензурними словами в сторону відвідувачів даного кафе та погрожував їм застосуванням фізичного насильства, після чого за допомогою заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень газового балончика, який носив із собою у кишені куртки розпилив газ відвідувачці вказаного кафе ОСОБА_6 в область очей, чим спричинив останній фізичний біль внаслідок хімічного опіку, а також порушив нормальну діяльність даного кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки відвідувачі кафе були змушені покинути його приміщення внаслідок розпилення у приміщені кафе сльозоточивого газу та побоювання за своє життя та здоров`я, а працівники кафе з метою вжиття заходів щодо припинення хуліганських дій ОСОБА_4 викликали працівників поліції та швидкої медичної допомоги.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням інших предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

05.01.2023 року між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , за ініціативою сторони захисту, була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до положень якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті в повному обсязі.

Згідно підписаної угоди сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та призначення обвинуваченому іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 296 КК України за цей злочин - у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави.

05.01.2023 року потерпіла ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні, у порядку ст. 469 КПК надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого та прокурор ОСОБА_8 підтримали умови угоди та підтвердили добровільність її укладання.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася. Подала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, не заперечує проти призначення покарання більш м`якого, ніж передбаченого санкцією статті.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості сторонами укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та відповідає вимогам КПК та КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджені сторонами угоди вид та міра покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.296 КК України за цей злочин - у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України. При цьому суд виходив з того, що при укладені угоди враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, його сімейний стан та стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілій, бажання продовження проходження військової служби за призовом під час мобілізації, суд також враховує обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Суд бере до уваги також позицію потерпілої, яка не має жодних претензій до обвинуваченого та не заперечує проти призначення покарання, узгодженого сторонами угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468-469, 472-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , від 05.01.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.296 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням обмежень, визначених ч.4 ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Копію вироку вручити негайно засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1