Провадження № 1-кп/202/936/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 22.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Старобешівського району, Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого водієм автотранспортних засобів ТОВ «УРОЖАЙ ДИСТРИБЬЮШН», який інвалідом не є, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2023 приблизно о 10 год. 50 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно працездатним транспортним засобом - автомобілем ГАЗ 33021 р.н. НОМЕР_1 рухався по проїзній частині вул. Олекси Тихого м. Краматорська Донецької області в напрямку від вул. Маяковського до вул. Паркова.

В цей час, у зустрічному йому напрямку, керуючи технічно працездатним транспортним засобом автомобілем Daewoo Т13110 р.н. НОМЕР_2 з пасажирами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рухався ОСОБА_7 . В районі перехрестя з вул. Восьмиквартирною та дорогою до автовокзалу м. Краматорська, водій автомобілю ГАЗ 33021 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 16.13 «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч» не переконавшись у безпеці свого подальшого руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і мав їх передбачити, не приділив належної уваги тому, що його дії не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не прийняв вчасно необхідні і достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситуації і її переростання в ДТП, не дав дорогу зустрічному транспортному засобу, та змінив напрямок руху вліво, розпочавши маневр лівого повороту на дорогу до автовокзалу, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та переростання її в ДТП, а саме зіткнення керованого ним транспортного засобу із зустрічним автомобілем Daewoo Т13110 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 .

В результаті даної дорожньо-транспортної події пасажирам автомобілю Daewoo Т13110 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: множинних поверхневих ран обличчя та гематоми повік, які відносяться легких тілесних ушкоджень, перелом правої лопатки та 3, 4 ребер праворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за ознакою «тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день)», ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, що відноситься до легких тілесних ушкоджень с короткочасним розладом здоров`я, закриті переломи 6,7 ребер справа, закритий перелом надколінника лівого колінного суглобу, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потребують для свого загоєння довготривалий строк лікування понад 21 добу (3-х тижнів).

Порушення водієм автомобіля ГАЗ 33021 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вимог п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події та спричиненими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує, у вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, просив не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд даного кримінального провадження за їх відсутності, в заявах вказали, що претензій морального та матеріального характеру не мають до обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми необережними діями порушив Правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працює, не є інвалідом, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює водієм автотранспортних засобів ТОВ «УРОЖАЙ ДИСТРИБЬЮШН», раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем мешкання, вину визнав, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

З урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд вважає необхідним при призначенні йому покарання, окрім основного, застосувати також покарання додаткове - у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, оскільки ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази:

-Автомобіль ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання начальнику гаражу ТОВ «Урожай Дистрибьюшин» - ОСОБА_8 залишити у власності ТОВ «Урожай Дистрибьюшин».

-Автомобіль Daewoo Т13110, р.н. НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у власності останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням:

-за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/105-23/579-ІТ від 30.03.2023, вартість проведення якої складає 1132 гривні 68 копійок;

-за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/105-23/580-ІТ від 30.03.2023, вартість проведення якої складає 1132 гривні 68 копійок;

-судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/105-23/1331-ІТ від 23.05.2023, вартість проведення якої складає 1434 гривні 00 копійок;

- судової автотехнічної експертизи СЕ-19/105-23/1330-ІТ від 23.05.2023, вартість проведення якої складає 1434 гривні 00 копійок.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1