справа №991/6444/23
провадження №1-кс/991/6457/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«21» липня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000065 від 04 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000065 від 04 березня 2021 року.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_6 подав заяву про залишення його без розгляду у зв`язку з тим, що в арешті відпала необхідність.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала, при цьому просила надати їй для ознайомлення матеріали такого клопотання, вказуючи на відсутність у них таємниці досудового розслідування.

Детектив ОСОБА_7 в телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання про наявність серед матеріалів клопотання таких матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Розглянувши заяву прокурора, заслухавши адвоката, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Чинні норми КПК України не передбачають ухвалення слідчим суддею за результатами розгляду клопотання про арешт майна такого процесуального рішення, як залишення його без розгляду. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Враховуючи те, що прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в якій фактично відмовився від реалізації та використання свого права на підтримання поданого клопотання та розгляду слідчим суддею питань, порушених у ньому, слідчий суддя приходить до висновку, що заява прокурора підлягає задоволенню, а клопотання про арешт майна - залишенню без розгляду.

За відсутності потреби для утримання вилучених носіїв, слідчий суддя вказує на необхідність їх повернення власнику в найкоротший термін без жодних зволікань.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 26, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора залишити без розгляду.

Заяву адвоката ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами клопотання задовольнити з урахуванням обмежень, встановлених ст. 221 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Я. ШКОДІН