ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1888/22

Номер рядка у звіті 21

06 липня 2023 року м.Золотоноша Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000491 від 21.07.2021 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благодатне, Золотоніського району, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2021 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на березі річки Дніпро, який розташований біля автодороги, сполучення с.Благодатне-с.Чехівка, Золотоніського району, Черкаської області, 14 км., в адміністративних межах с.Благодатне Золотоніського району, Черкаської області, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно, наніс два удари долонею лівої руки в область обличчя потерпілої ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, яке відповідно до висновку експерта №05-8-01/599/343 від 24.12.2021 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Вказаними умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров"я ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.125 ч.2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав та пояснив, що 07 липня 2021 року він з товаришем випадково приїхав на пляж, розташований біля автодороги с.Благодатне-с.Чехівка, Золотоніського району покупатися та зустрів там свого батька. На пляжі відпочивали компанії молодих людей. Батько розповів йому, що він на пляжі підходив до ОСОБА_8 та робив їй зауваження з приводу вживання алкоголю. Батько розповів, що у відповідь на це у нього виникла сварка з другом ОСОБА_9 по імені ОСОБА_10 , можливо ім"я цього молодого чоловіка було і інше, прізвища його він не знає. Його особисто обурило те, що цей молодий чоловік образив його батька і він підійшов до нього для того, щоб розібратися в ситуації. Він взяв ОСОБА_10 за одяг та дав йому потиличник, а потім вони побилися. Біля них бігала ОСОБА_11 , але він їй ударів не наносив. Вину не визнає, оскільки не наносив потерпілій ОСОБА_5 удари рукою по обличчю, не спричиняв їй тілесні ушкодження, конфлікту у нього не з ким не було, його тільки обурила поведінка молодого чоловіка, який образив його батька. Цивільний позов не визнає.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 07 липня 2021 року приблизно о 18 годині вона разом з ОСОБА_12 та своїм братом ОСОБА_13 прийшла на пляж Поплавок. На пляжі також були батько обвинуваченого ОСОБА_7 та його брати. Під час відпочинку виник конфлікт з приводу того, що брат обвинуваченого ОСОБА_7 вдарив її брата ОСОБА_13 . Батько обвинуваченого ОСОБА_7 став погрожувати, що приїде його старший син, тобто обвинувачений, та розбереться у ситуації. Після цього вони розійшлися. Вона розповіла про конфлікт ОСОБА_14 та своєму товаришу ОСОБА_15 . Через деякий час на пляж заїхав автомобіль, з нього вибіг ОСОБА_16 , підбіг до ОСОБА_17 та почав його бити. Після цього ОСОБА_7 почав висловлюватися у її бік нецензурною лайкою та два рази долонею лівої руки вдарив її по обличчю. Після цього її відвезли додому, де їй стало погано, у зв"язку з чим вона звернулась до лікарні. Просить повністю задовольнити цивільний позов про стягнення матеріальних збитків у сумі 12 819,82 грн та моральної шкоди у сумі 50 000 гривень, процесуальних витрат, пов"язаних із наданням професійної правничої допомоги та призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

У судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 просив повністю задовольнити цивільний позов про стягнення матеріальних збитків у сумі 12 819,82 гривень та моральної шкоди у сумі 50 000 гривень та процесуальних витрат, пов"язаних із наданням професійної правничої допомоги у сумі 11 400 гривень та призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що 07 липня 2021 року увечері її дочка ОСОБА_11 та син ОСОБА_19 разом з ОСОБА_12 повернулися додому з пляжу Поплавок. ОСОБА_12 заніс до будинку її дочку ОСОБА_9 . Дочка була дуже схвильована, під оком у неї була гематома. Дочка розповіла, що на пляжі стався конфлікт між хлопцями, потім на автомобілі приїхав ОСОБА_16 та почав бійку та два рази ударив її рукою по обличчю. У зв"язку з тим, що стан дочки погіршувався, вони звернулись за медичною допомогою до лікарні.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що влітку 2021 року її чоловік разом з дітьми поїхав на пляж Поплавок. Коли вони повернулися, чоловік розповів, що на пляжі бачив ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які пили пиво. Він зробив їм зауваження з цього приводу та з цього приводу почалася сварка. Чоловік розповів, що через деякий час на пляж приїхав їх старший син ОСОБА_16 та почав сваритися з хлопцями, а потім почав бійку з ОСОБА_23 , але ОСОБА_11 він не чіпав та не бив її.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що 07 липня 2021 року приблизно о 18 годині він разом з ОСОБА_11 , її братом ОСОБА_13 , ОСОБА_25 прийшли на пляж Поплавок відпочивати. На пляжі також перебувала родина ОСОБА_26 . Він та ОСОБА_25 пішли до магазину та повернулись приблизно через 30 хвилин. Коли вони повернулись, ОСОБА_11 розповіла, що у їх відсутність стався конфлікт з батьком обвинуваченого ОСОБА_7 , який висловлювався нецензурно та погрожував їй. Він підійшов до батька обвинуваченого щоб поговорити, але він почав нецензурно висловлюватись та погрожувати, що приїде його старший син та розбереться з ними. Після цього батько обвинуваченого поїхав. Приблизно через 30 хвилин на автомобілі приїхав обвинувачений ОСОБА_7 , вибіг з автомобіля та почав з ним бійку. Поряд знаходилась ОСОБА_11 та намагалась відтягти ОСОБА_7 від нього. У відповідь на це, ОСОБА_7 лівою рукою два рази вдарив її по обличчю, від чого вона впала на землю. Після цього ОСОБА_7 поїхав з пляжу, вони також повези ОСОБА_11 додому. ОСОБА_27 стало погано, у зв"язку з чим була викликана швидка медична допомога.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснив, що 07 липня 2021 року приблизно о 18 годині він разом з сестрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 прийшли на пляж Поплавок відпочивати. На пляжі також перебував батько обвинуваченого ОСОБА_7 разом із синами, але старшого сина ОСОБА_7 не було. До нього підійшов один із синів ОСОБА_29 та вдарив по голові. Він його наздогнав та повів до батька та поскаржився на його сина. Батько ОСОБА_29 почав сваритися. В цей час до них підійшла його сестра ОСОБА_11 та почала його захищати. Батько ОСОБА_29 почав погрожувати ОСОБА_9 , що приїде його старший син ОСОБА_16 та розбереться, після чого вони поїхали. Приблизно через 30 хвилин на автомобілі приїхав ОСОБА_16 , вибіг швидко з нього та почав бійку з ОСОБА_12 . Його сестра ОСОБА_9 почала захищати ОСОБА_17 та розтягувати їх. Глиб ОСОБА_30 висловлювався нецензурно у її бік, а потім вдарив ОСОБА_9 рукою два рази по обличчю. ОСОБА_9 впала на землю, а ОСОБА_16 знову став бити ОСОБА_31 . В цей час батько ОСОБА_29 сказав: «Досить» та вони поїхали. Вони також поїхали додому, там сестрі стало погано, у зв"язку з чим мати викликала швидку допомогу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_32 , який був допитаний у присутності законного представника матері ОСОБА_33 та начальника служби у справах дітей, сім"ї, молоді та спорту ОСОБА_34 , пояснив, що 07 липня 2021 року він, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 перебували на пляжі Поплавок. На пляжі також перебував батько обвинуваченого ОСОБА_7 разом із двома синами, але старшого сина ОСОБА_7 не було. ОСОБА_19 пішов купатися, а брати ОСОБА_26 зіштовхнули його у воду. Герман взяв їх за руку, повів до їхнього батька та поскаржився на них. У відповідь ОСОБА_26 став висловлюватися нецензурно. Через деякий час батько ОСОБА_7 поїхав з пляжу. Після цього на автомобілі на пляж заїхав ОСОБА_16 , вибіг з машини та став бити ОСОБА_17 кулаками. ОСОБА_11 намагалася допомогти ОСОБА_14 та розтягти їх, але ОСОБА_16 вдарив її рукою два рази по обличчю. Після цього родина ОСОБА_26 поїхала з пляжу.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченного ст.125 ч.2 КК України повністю підтверджується сукупністю зібраних, достатніх та взаємопов`язаних між собою доказів кримінального провадження, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності у судовому засіданні:

Довідкою від 07.07.2021 року, згідно якої ОСОБА_5 була оглянута черговим лікарем КНП «Золотоніської РБЛ» ЗРР ОСОБА_35 , яким останній був встановлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку ( а.к.п.12)

Висновком спеціаліста в галузі судово- медичної експертизи №02-01/599 від 21 липня 2021 року, згідно якого на підставі даних наданої медичної карти у ОСОБА_5 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я ( а.к.п.86)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2021 року, та ілюстративною таблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_5 , згідно якого у присутності двох понятих та статиста потерпіла докладно розповіла про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень, спричинених їй ОСОБА_7 07 липня 2021 року. Після цього потерпіла наглядно продемонструвала подію, яка відбулася 07.07.2021 року в с.Благодатне, Золотоніського району на пляжі «Поплавок». Потерпіла відобразила на статистові, як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження, а саме потерпіла продемонструвала два удари лівою долонею куки в область правої половини обличчя. ( а.к.п.101-104)

Висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/599/343 від 24.12.2021 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, яке виникло від дії тупого твердого предмета чи предметів, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я (а.к.п. 107-108).

Висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/599/343/344 від 27.12.2021 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, не виключена ймовірність виникнення вказаного тілесного ушкодження у ОСОБА_5 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за її участю. (а.к.п. 110-111)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2021 року, та ілюстративною таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_24 , згідно якого у присутності двох понятих свідок, докладно розповів про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_7 07 липня 2021 року. Після цього свідок ОСОБА_24 наглядно продемонстрував подію, яка відбулася 07.07.2021 року в с.Благодатне, Золотоніського району на пляжі «Поплавок». Свідок продемонстрував наглядно на статистові, як ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілій, а саме свідок розташував статиста як стояла ОСОБА_5 і відобразив два удари лівою долонею руки в область правої половини обличчя. ( а.к.п.112-116)

Висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/599/343/345 від 28.12.2021 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, не виключена ймовірність виникнення вказаного тілесного ушкодження у ОСОБА_5 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка (а.к.п. 119-120)

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22.04.2022 року, згідно якого було вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 3264 стосовно ОСОБА_5 ( а.к.п.124-126)

Протоколом огляду предмета від 23.04.2022 року, згідно якого був проведений огляд медичної карти стаціонарного хворого № 3264 стосовно ОСОБА_5 ( а.к.п.127)

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №04-01/04 від 29.04.2022 року, згідно якого :

Згідно наданих на комісійну судово-медичну експертизу медичних документів у ОСОБА_5 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку.

Вказана травма голови виникла від дії тупих предметів (предмету), не призвела до виникнення чи загострення епілептичної хвороби, по давності виникнення може відповідати часу вказаному в медичних документах, тобто 07.07.2021 р.

Відповідно до «Протоколу надання медичної допомоги хворим із струсом головного мозку», затвердженого Наказом міністерства охорони здоров"я України №245 від 25.04.2006 року та Методичних рекомендацій «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку» - струс головного мозку відноситься до легкої черепно-мозкової травми та порушення, що супроводжують струс головного мозку, як правило, нормалізуються на першому-другому тижні.

Таким чином, тривалість порушення функції організму ОСОБА_5 , що зазначена в наявних медичних документах не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об"єктивними відомостями. І тому згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р), та приймаючи до уваги положення «Протоколу надання медичної допомоги хворим із струсом головного мозку», затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров"я України №245 від 25.04.2006 року та Методичних рекомендацій «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку» та положення монографії ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 .Трубченков «Струс головного мозку» - ступінь тяжкості струсу головного мозку у ОСОБА_5 встановлюється виходячи із звичних термінів.

Приймаючи до уваги вищевказане тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , які відмічені вище відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Таким чином, тривале лікування ОСОБА_5 пов"язано не з характером травми, а з наявністю захворювання, яке мало місце у неї з дитинства епілепсія. З 2008 року мала місце ремісія по даному захворюванню.

Згідно п.4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження не повинно враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ( а.к.п.132-144)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.07.2022 року, та ілюстративною таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_28 , згідно якого у присутності двох понятих свідок, докладно розповів про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_7 07 липня 2021 року. Після цього свідок ОСОБА_28 наглядно продемонстрував подію, яка відбулася 07.07.2021 року в с.Благодатне, Золотоніського району на пляжі «Поплавок». Свідок розташував статиста як стояла ОСОБА_5 і відобразив два удари лівою долонею руки в область правої половини обличчя. ( а.к.п.145-149)

Висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/599/343/156 від 06.07.2022 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, не виключена ймовірність виникнення вказаного тілесного ушкодження у ОСОБА_5 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_28 (а.к.п. 151-152)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.07.2022 року, та ілюстративною таблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_32 , згідно якого у присутності двох понятих свідок, докладно розповів про механізм нанесення та локалізацію тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_7 07 липня 2021 року. Після цього свідок ОСОБА_32 наглядно продемонстрував подію, яка відбулася 07.07.2021 року в с.Благодатне, Золотоніського району на пляжі «Поплавок». Свідок розташував статиста як стояла ОСОБА_5 і відобразив два удари лівою долонею руки в область правої половини обличчя. ( а.к.п.153-157)

Висновком судово-медичної експертизи №05-8-01/599/343/155 від 05.07.2022 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, не виключена ймовірність виникнення вказаного тілесного ушкодження у ОСОБА_5 при обставинах, зафіксованих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_32 (а.к.п. 151-152)

Медичною картою стаціонарного хворого № 3264 стосовно ОСОБА_5 ( а.к.п.168)

Крім того, у судовому засіданні був оглянутий диск, долучений до матеріалів справи стороною захисту з обставинами госпіталізації потерпілої ОСОБА_5 (а.к.п.183)

Згідно ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв"язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно з яким, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об"єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов"язків, безпосередньо дослідивши надані суду докази, зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, які є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого стороною обвинувачення.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Разом з тим, оцінюючи надані докази з точки зору належності та допустимості суд виходить з наступного.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно із ст.92 КПК України на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості представлених доказів.

Суд зауважує, що наданий державним обвинуваченням в якості доказу витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не може бути доказом вини особи у вчиненні злочину.

Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).

Також, під час судового розгляду за клопотанням прокурора було досліджено рапорти, протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, заява потерпілої, постанови про визнання речовими доказами, постанови про призначення експертиз, постанова про дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, проте зазначені документи, виходячи з положень ч. 2 ст. 84 КПК України, не є джерелом доказів, а частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак не можуть бути прийняті судом як докази, оскільки не містять даних, що встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Крім того, диск, долучений до матеріалів справи стороною захисту з обставинами госпіталізації потерпілої ОСОБА_5 суд визнає недопустимим доказом, оскільки він отриманий не в порядку встановленому КПК України

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України)

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

Зокрема, суд бере до уваги: показання потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 , які надані в межах обвинувачення.

Показання свідка ОСОБА_20 суд не бере до уваги, оскільки вони повністю спростовані у судовому засіданні показаннями потерпілої та свідків, а також іншими об"єктивними доказами, дослідженими безпосередньо судом.

Суд бере до уваги протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_5 , та свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 , протокол огляду предмету.

Вищевказані протоколи слідчих дій, складені і оформлені у порядку, передбаченому КПК України, є джерелом доказів, оскільки у них підтверджуються обставини і факти, що мають значення для вирішення справи. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні висновки судово-медичних експертиз, у тому числі комісійної судово-медичної експертизи надані компетентними спеціалістами, які відповідно до Закону України «Про судову експертизу», мають право на проведення експертиз, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами, а також показаннями потерпілої та свідків та у своїй сукупності з іншими доказами по справі підтверджує фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів є достатньою та взаємопов"язаною у зазначеному кримінальному провадженні, вони відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об"єктивність та правдивість.

Обвинувачений ОСОБА_7 , який є вільним у обранні позиції свого захисту, після допиту потерпілої, свідків, після дослідження письмових доказів, вину, навіть під тягарем зазначених неоспоримих доказів не визнав, надавши у судовому засіданні показання про те, що він не спричиняв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження, удари їй рукою по обличчю не наносив.

Натомість, обвинуваченим не надано суду жодного доказу на підтвердження цієї позиції.

Показання обвинуваченого що він не наносив удари потерпілій суд розцінює критично як намагання уникнути покарання, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, а саме: показаннями потерпілої, свідків, які є докладними, послідовними, логічними та узгодженими з висновками судово- медичних експертиз, та іншими письмовими доказами, дослідженими судом.

Аналізуючи сукупність всіх встановлених під час судового розгляду обставин кримінального правопорушення, зібраних та оцінених судом доказів, враховуючи спосіб вчинення злочину, поведінку обвинуваченого, характер та локалізацію тілесних ушкоджень удари ОСОБА_5 нанесені обвинуваченим в обличчя, що підтверджується висновком судово медичної експертизи, суд вважає, що вказане вище свідчить про наявність у обвинуваченого прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров"я потерпілій ОСОБА_5 , на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків.

Вказані обставини у своїй сукупності з очевидністю вказують на те, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки і бажав їх настання, а тому суд вважає доведеним, що обвинувачений мав прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , і реалізуючи свій намір, умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілій, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

При цьому суд враховує, що поведінка потерпілої ОСОБА_5 не була віктимною, її дії не були протиправними та провокативними, направленими в бік обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, на переконання суду, пояснення обвинуваченого не породжують «розумний сумнів», достатній для визнання його невинуватим чи спростування пред`явленого йому обвинувачення, а навпаки, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності доводять «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого прямого умислу, спрямованого на спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст. 91 КПК України.

Таким чином, на підставі об"єктивно з"ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору достатності і взаємозв"язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров"я повністю доведена та кваліфікує їх за ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, на підставі ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який не працює, не є особою з інвалідністю, раніше не судимий ( а.к.п.166-167), за місцем мешкання характеризується посередньо (а.к.п.164), на обліку у лікаря психіатра не перебуває ( а.к.п.165), на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має.

Обставин, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно до ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального проступку, а також вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатне для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Обмежень до призначення стосовно обвинуваченого покарання у вигляді громадських робіт у відповідності до ст. 56 ч.3 КК України судом не встановлено.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, а також випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Розглядаючи заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального проспупку, суд виходить з наступного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв"язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.128 ч.1 КК УКраїни, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред"явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв"язку з визнанням позову відповідачем суд роз"яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приймає визнання обвинуваченим цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в обсязі її доведення належними доказами.

Як вбачається із заявленного цивільного позову ОСОБА_5 остання просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальні збитки в розмірі 12 819 гривень 82 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав.

Виходячи з вимог п.3 ч.1 ст.91 КПК України, згідно з якими у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального проступку підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення грошових коштів на придбання ліків, медпрепаратів, лікарського інвентарю, а також діагностики травми голови у сумі 8303 гривні 65 копійок обгрунтовані, підтверджені належними доказами, у зв"язку з чим підлягають задоволенню.

Натомість, позовні вимоги потерпілої в частині стягнення грошових коштів на придбання спеціального харчування в період лікування на загальну суму 2227,87 гривень та на проїзд батьків до місця лікування у загальній сумі 352,90 гривень задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами, а саме у медичній картці стаціонарного хворого №3264 на ім"я ОСОБА_5 відсутні відомості про необхідність застосування спеціального харчування. Крім того, проїздні документи, долучені до цивільного позову не мають дати, маршруту слідування та прізвища, імені та по батькові особи, яка їх використала.

Розглядаючи заявлений цивільний позов ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального проступку, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. ст. 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілих, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, при визначенні розміру моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., які обґрунтовані тим, що неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_7 їй спричинено моральні страждання, які привели до негативних змін в її житті. Вона була позбавлена можливості вільно пересуватися, вести активний спосіб життя, гармонічно спілкуватися з друзями, повністю залежала від турботи близьких (батьків), витрачала власні заощадження. Внаслідок такого психологічного розладу їй завдано суттєвих психологічних страждань, що призвело до неможливості нормально, без страху, жити та спілкуватися з оточуючими людьми.

Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_5 завдано моральну шкоду. З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілій моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань потерпілої, які вона перенесла в результаті спричинення їй тілесних ушкоджень, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілої частково та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п"ять тисяч) гривень.

Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11400 гривень 00 копійок, оскільки вони підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Речові докази - медичну карту стаціонарного хворого №3264 на ім"я ОСОБА_5 зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: медичну карту стаціонарного хворого №3264 на ім"я ОСОБА_5 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального проступку у сумі 8 303 (вісім тисяч триста три) гривні 65 копійок.

У решті позовних вимог про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального проступку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального проступку у сумі 25 000 (двадцять п"ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 процесуальні витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1