Справа № 404/2536/23
Номер провадження 1-кп/404/156/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконфенції з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000423 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 13.06.2017 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX) із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Так, 09.02.2023 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_3 проходив по АДРЕСА_2 , де його увагу привернуло домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_5 . Зайшовши на територію вищевказаного домоволодіння та зрозумівши, що це приміщення «Хостелу», ОСОБА_3 зайшов до приміщення кухні вказаного «Хостелу», де попросився переночувати, сказавши, що розрахується за проживання вранці.

В подальшому ОСОБА_3 побачив, що на ліжку іншого постояльця під подушкою знаходиться чоловіча барсетка (сумка) чорного кольору та в нього виник умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_6 та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, повторно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись, що його дії ніким не будуть помічені ОСОБА_3 , в період часу із 04 години 50 хвилин по 05 годину 00 хвилин 09.02.2023 року, викрав чоловічу барсетку (сумку), чорного кольору, в якій на той момент знаходилися грошові кошти в сумі 19 000 гривень та документи на ім`я ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 19 000 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями він спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на зальну суму 19000 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 скоїв як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 09.02.2023 року близько 02 год. 00 хв. перебував в приміщенні «Хостелу» по вулиці Тараси Карпи, 37а у м.Кропивницькому, звідки викрав чоловічу барсетку, в якій були грошові кошти та документи, які належать ОСОБА_6 . Підтверджує та погоджується із усіма обставинами вчинення кримінального правопорушення, вказаними у висунутому йому обвинуваченні.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є умисним закінченим тяжким злочином, особу винного, який не працює, осудний, не одружений, не перебуває на обліках в закладах з надання психіатричної та наркологічної допомоги, раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні злочини.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить повне визнання вини та щире каяття.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Із врахуванням наведеного, характеру та тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 який, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив тяжкий злочини, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк, яке обвинувачений повинен відбувати реально.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових злочинів. Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Оскільки судом призначається покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуванням, обвинувачений утримується під вартою у іншому кримінальному провадженні, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, які підтверджують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на переконання суду запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду неможливе у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою. Суд вважає, що наявні підстави до застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 05.06.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 1510 грн. 24 коп.

Речові докази: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , картка платника податків, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу залишити потерпілому ОСОБА_6 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1