Справа № 203/1374/22
Провадження № 1-кп/0203/343/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових

заходів медичного характеру - ОСОБА_5 ,

законного представника особи, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових

заходів медичного характеру - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

перекладача - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду у м. Дніпрі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000303 від 18.02.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2022 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_5 знаходився поруч з пропускним пунктом гуртожитку, який розташований на першому поверсі буд. 129А по пр. О. Поля, м. Дніпро, де в цей час знаходилась на своєму робочому місці ОСОБА_4 .

В цей час, між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та, тримаючи в правій руці молоток, наніс ОСОБА_4 один удар у життєво-важливий орган, а саме, у ліву частину голови, після цього знову намагався нанести удар молотком по тілу ОСОБА_4 , однак остання почала захищатись та кликати на допомогу.

На крик ОСОБА_4 прибіг ОСОБА_9 , який вихопив з рук ОСОБА_5 молоток, та таким чином завадив протиправним, суспільно-небезпечним діям останнього.

В результаті своїх суспільно небезпечних дій, ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в тім`яно-скроневій області зліва (на відстані 10 см вгору від лівої вушної раковини та на 2,5 см ліворуч від умовної серединної лінії голови), яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що 17 лютого 2022 року, близько 23.00 години, прийшов ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, потім кудись пішов. Приблизно через 20 хвилин ОСОБА_5 повернувся та стояв біля її столу. Вона нахилилася під стіл щоб взяти папір та шляхом переписки запитати в нього що він хоче. Раптово відчула удар в голову, піднімаючись, побачила, як ОСОБА_5 знову заносить руку з молотком, щоб ще раз вдарити її. Вона схопила його за руку, в якій був молоток, а він почав кричати та ревіти. Почалась боротьба. На крик прийшли хлопці та почали відбирати у ОСОБА_5 молоток. Хлопці скрутили ОСОБА_5 , викликали швидку допомогу та поліцію.

ОСОБА_5 суду пояснив, що між ним та потерпілою ОСОБА_4 відбувся конфлікт, після якого він пішов до себе в кімнату, взяв молоток та, підійшовши до потерпілої, наніс ним удар в її голову.

Законний представник ОСОБА_5 - представник Центральної адміністрації ДМР ОСОБА_6 зазначила у судовому засіданні, що по суті справи пояснити нічого не може. Про скоєне ОСОБА_5 діяння, їй відомо лише з матеріалів поданого до суду клопотання.

Свідок ОСОБА_10 , допитана за клопотанням потерпілої щодо поведінки ОСОБА_5 після події з нею, пояснила суду, що знає ОСОБА_5 , оскільки орендувала приміщення в даному гуртожитку, тому не раз його бачила. В листопаді вона заступила на чергування о 08.00 в гуртожиток, десь о 08.15 год. спостерігала, як ОСОБА_5 відкрив бутилку горілки та випив декілька ковтків, після чого він почав все навкруги ламати, бити скло. Коли вийшов на вулицю, взяв дошку та почав бити скло у вікнах, потім розбив лобове скло її автомобіля. Після чого, кинув дошку та побіг. Потім, їй ще неодноразово розповідали про його агресивну поведінку, від якої мешканці гуртожитку не знали чого очікувати, особливо, коли він з ножем в руках.

Крім пояснень потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обґрунтованість клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом відносно ОСОБА_5 в повному обсязі підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, належність та допустимість яких ніким не оспорювалась, а саме:

- довідкою КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР від 18.02.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_11 поставили діагноз «Забійна рана волосистої частини голови»;

- протоколом про проведення слідчого експерименту від 23.02.2022 року;

- висновком експерта №79 від 28.02.2022 року, яким визначено, що кров потерпілої ОСОБА_4 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0;

- довідкою КП «Дніпроптеровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 21.02.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_5 з 18.02.2022 року по теперішній час знаходився на лікуванні в даному закладі. Діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад, облік психіатра здійснюється амбулаторних умовах за місцем мешкання;

- висновком експерта №481е від 24.02.2022 року, яким визначено, що у ОСОБА_4 виявлене тілесне ушкодження за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день), яке має вигляд: забійної рани в тім`яно-скроневій області зліва, спричинено від механічної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказану анатомічну ділянку, яким міг бути і молоток або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями та могло бути спричинене від 1-ї механічної дії;

- висновком експерта №80 від 01.03.2022 року, відповідно до якого при дослідженні зразка крові ОСОБА_5 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

- висновком судово-психіатричного експерта №93 від 14.03.2022 року, яким визначено, що ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом;

- висновком експерта №87 від 23.03.2022 року, яким встановлено, що на підставі отриманих результатів дослідження крові на фрагменті марлі зі змивом - об. №1 і враховуючи групову приналежність крові потерпілої ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_5 , походження крові на фрагменті марлі зі змивом, від потерпілої ОСОБА_4 не виключається, оскільки виявлений у вказаному змиві антиген Н відповідає антигенній характеристиці крові ОСОБА_4 за ізосерологічною системою АВ0. У результаті дослідження крові у змиві - об. №1 не отримано даних, які б вказували на походження крові на змиві від підозрюваного ОСОБА_5 або на можливу присутність його крові на змиві. Для визначення статевої приналежності крові залишки змиву на фрагменті марлі і фрагмент зразка марлі передані у відділення судово-медичної цитології Обл. бюро СМЕ;

- висновком експерта № 143 від 01.04.2022 року, яким встановлено, що на поверхні п`ятки (об`єкт №1) на носка (об`єкт №2) на металевій частині молотка виявлені клітини поверхневого шару незроговілого багатошарового плоского епітелію та виявлений білок людини. Клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини на всій іншій поверхні металевої частини молотка (об`єкт №3) не виявлені;

- висновком експерта №305 від 06.04.2022 року, яким із зразка крові ОСОБА_5 , отримані препарати ДНК, встановлений їх генотип.

Отже, дослідивши надані прокурором докази, а також, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, тобто дії які виразились у спричиненні потерпілій ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримала раніше подане клопотання та просила застосувати до ОСОБА_5 за вчинене ним суспільно небезпечне діяння примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та просила ізолювати ОСОБА_5 від суспільства.

Законний представник ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, з огляду на висновок судово-психіатричної експертизи.

Захисник ОСОБА_7 зазначив, що з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, не має заперечень щодо задоволення клопотання прокурора.

ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Так, ч. 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 2 ст. 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Пункт 5 частини 1 статті 513 КПК України покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КК України обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

При цьому, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», а також, висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.01.2023 року (справа №761/37225/20), де визначено, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №93 від 14.03.2022 рокузазначено, що ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом іспитований у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Отже, враховуючи вищенаведене, обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , а також, ступень небезпечності останнього для себе та інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене ним суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази: молоток з дерев`яною ручкою поміщений до спец-пакету № SUD2075004 та змив РБК з зразком поміщений до паперового пакету; зразок крові потерпілої ОСОБА_4 , який поміщений у паперовий конверт; зразок крові підозрюваного ОСОБА_5 поміщений у паперовий конверт, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1