ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/236/23 Справа № 712/4531/23 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

08 травня 2023 року слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою впродовж 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , умисно та протиправно, з метою задоволення статевої пристрасті, з сексуальних мотивів, 06 травня 2023 у період близько 01 год. 45 хв. до 02 год. 50 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою, всупереч її волі, застосовуючи фізичну силу та побої, знявши з останньої одяг та спідню білизну, вчинив щодо потерпілої дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло з використанням геніталій.

06 травня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 травня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 липня 2023 року включно.

Строк домашнього арешту постановлено обчислювати з моменту затримання особи, тобто з 06 травня 2023 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово щоденно на період дії ухвали суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_7 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Виконання ухвали покладено на слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 .

Ухвала суду обґрунтована тим, що слідчим та прокурором не доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя врахував, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тому вважав, що ОСОБА_7 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк в межах строку досудового розслідування.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а застосований стосовно підозрюваного запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі посилається на загальні бланкетні норми, а свою позицію із спростуванням доказів сторони обвинувачення ніяким чином не обґрунтовує.

Стверджує, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який в очах громадськості дискредитує діяльність правоохоронних органів в цілому, підриває авторитет та довіру до працівників правоохоронних органів, що сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо діяльності правоохоронних органів України та усієї гілки виконавчої влади, що у свою чергу підриває авторитет держави.

Зазначає, що обрання судом запобіжного у виді домашнього арешту ОСОБА_7 нівелює можливість зібрання чи в певній мірі ускладнює отримання доказів, оскільки підозрюваний має можливість безперешкодно цьому заважати шляхом впливу на свідків, потерпілу, експертів, спеціалістів.

На думку апелянта судом не в повній мірі враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні злочину, вчинення кримінального правопорушення групою осіб стосовно неповнолітньої, посягаючи на її статеву свободу та статеву недоторканість, що є аморальним та неприпустимим для працівника правоохоронного органу, на якого державою покладено обов`язок захищати честь та гідність особи.

Вважає, що забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 3 статті 407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

На думку колегії суддів наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, є обґрунтованою.

При цьому апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Однак, застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя виходив з того, що ризики, зазначені у клопотанні слідчого, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання в суді.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтям 177, 178, 183 КПК України.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та сукупність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_7 дійшов помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, оскільки єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього є тримання під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, зважаючи на серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Колегія суддів вважає, що при оцінці застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, судом першої інстанції не було враховано пропорційність запобіжного заходу запобіганню ризиків, на які вказувала сторона обвинувачення, з метою захисту не лише прав обвинуваченого, а й потерпілої від незаконних посягань особи.

За таких обставин, є помилковим висновок слідчого судді про те, що застосування більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому, з точки зору належного виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Враховуючи обґрунтованість підозри, доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, особу підозрюваного, а також те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину групою осіб проти статевої свободи та статевої недоторканості відносно неповнолітньої особи, на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення обіймав посаду працівника правоохоронного органу, колегія суддів приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_7 на досудовому слідстві та забезпечення цілей кримінального провадження можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Інші, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі, цілодобовий домашній арешт не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно з частиною 3 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову.

З урахуванням викладеного, оскільки слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів апеляційну скаргу прокурора задовольняє, рішення слідчого судді скасовує та постановляє нову ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування строком на 42 (сорок дві) доби, без визначення розміру застави.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 42 (сорок дві) доби, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 визначити до 04 липня 2023 року включно.

Виконання ухвали покласти на Четвертий слідчий відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді