ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1769/23

Провадження № 11-сс/4820/214/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2023 року за №0000004 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0000004.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що тимчасово вилучене в ході проведення обшуку майно отримано із порушенням процесуальних норм, оскільки в межах означеного кримінального провадження відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку після його проведення.

Прокурор, не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на вказане в клопотанні дізнавача майно. Вказує на істотне порушення вимог КПК та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки, вилучене в ході обшуку майно, визнане речовими доказами, а відмова у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 19.05.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, дізнавачем без дозволу слідчого судді було проведено обшук на неогородженій території навпроти домогосподарства АДРЕСА_1 , в процесі якого виявлено та вилучено трактор марки «МТЗ 80», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , блакитного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 виданого ІДТН Хмельницької ОДА у Старокостянтинівському районі належить фермерському господарстві «Лілія-78», у зчепленні із сівалкою на якій наявні чотири засипальпі бункери, в середині яких містилося зерно гречки.

Після проведення обшуку, дізнавач у відповідності до положень ст. 233 КПК України невідкладно подав клопотання до слідчого судді з метою узаконення вказаної слідчої дії. Проте, ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду від Хмельницької області 22.05.2023 року в наданні дозволу на проведення обшуку, після його фактичного проведення, дізнавачу було відмовлено у зв`язку із недоведеністю наявності невідкладного випадку, передбаченого ч.3 ст. 233 КПК України, для проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді.

20 травня 2023 року дізнавач СД ВГІ № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000004 від 19 травня 2023 року на тимчасово вилучене майне в ході обшуку від 19.05.2023 року, а саме: трактор марки «МТЗ 80», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 блакитного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 виданого ІДТН Хмельницької ОДА у Старокостянтинівському районі, належить фермерському господарству «Лілія-78», у зчепленні із сівалкою, на якій наявні чотири засипальні бункери, в середині яких міститься зерно гречки, та які було поміщено на відповідальне зберігання до території майданчику №27 ворота №35 військової частини НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про необхідність відмови в задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що в межах вказаного кримінального провадження відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку після його проведення, підозра жодній особі не оголошена. а тому тимчасово вилучене в ході проведення вказаного обшуку майно отримано із порушенням процесуальних норм.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є належним та повністю ґрунтується на вимогах закону.

Посилання прокурора на істотне порушення вимог КПК та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки носять формальний характер і, жодним чином, не змінюють факту відсутності законних підстав для накладення арешту на вилучене майно під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів, які б стверджували протилежне апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а ті на які він посилається ґрунтуються виключно на вільному тлумаченні норм законодавства, що широкому тлумаченню не підлягає та не може бути визнано безумовною підставою для скасування рішення слідчого судді.

Колегія суддів не приймає до уваги й доводи апелянта про те, що вказане майно визнано в кримінальному провадженні речовим доказом, з огляду на те, що воно, не відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України, а сам факт винесення постанови про визнавання майна речовим доказом не є безумовною підставою для накладення арешту на майно.

Слідчим суддею були досліджені усі матеріали, що мають значення для вирішення даного питання, встановлені дійсні обставини провадження, дана належна оцінка правовідносинам, що склалися, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що накладенням арешту на майно, в даному випадку, буде порушено справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, а також приписи ст. 41 Конституції України, які гарантують, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки слідчого судді та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування ухвали слідчої судді у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2023 року про відмову в накладенні арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3