Справа №:755/4282/23
Провадження №: 1-кп/755/1016/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004052 від 20 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Курськ (рф), особи без громадянства, яка не зареєстрована на території України, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

03 квітня 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки він складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Також заявив клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. Зважаючи на це, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний момент відсутні.

Потерпіла ОСОБА_6 проти призначення акта до розгляду не заперечувала, клопотання прокурора підтримала.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти призначення обвинувального акта до розгляду. Щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки обвинувачена постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у неї на утриманні знаходиться п`ятеро малолітніх дітей, до неї раніше був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яку вона і внесла, однак прокурор, на його думку, неправомірно звернувся до слідчої судді про стягнення застави в дохід держави. Як тільки суд призначив акт до розгляду, вона жодного разу не ухилялась від явки. Крім того, вона належним чином виконує свої процесуальні обов`язки у кримінальному провадженні, яке розглядається в Солом`янському районному суді м. Києва.

Також оголосив скаргу на дії прокурора в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, а саме: визнати неправомірними дії прокурора ОСОБА_4 , які виразились в тому, що він 24 лютого 2023 року не поставив до відома слідчу суддю Дніпровського районного суду м. Києва про той факт, що обвинувачена знаходиться в Київському СІЗО, а також не вручив захисникам ОСОБА_3 клопотання про звернення застави в дохід держави та бездіяльність прокурора, який подав до суду клопотання від 24.02.2023р. про звернення застави в дохід держави зі свідченнями, що місцезнаходження ОСОБА_3 невідоме.

Пояснив, що підозрювана ОСОБА_3 від слідства не переховувалась. Оскільки в м. Києві вона подобово орендувала житло, то після проведеного обшуку власниця квартири попросила їх звільнити квартиру. Після цього вона поїхала за місцем проживання в с. Варварівка і весь час там знаходилась. Жодних повісток не отримувала. Добровільно із захисником з`явилась до слідчої для отримання обвинувального акта та клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_3 проти призначення обвинувального акта до розгляду не заперечувала, просила не застосовувати до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ухилятися від явки до суду не збирається, постійно проживає за однією адресою, виховує п`ятеро дітей. Скаргу адвоката підтримала.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги та повідомив, що під час досудового розслідування підозрювана ОСОБА_3 перестала виходити на зв`язок зі слідчою, за місцем проживання в м. Києві також не знаходилась, тому було прийнято рішення про подання до слідчої судді клопотання про звернення застави в дохід держави.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані прокурором докази щодо необґрунтованості скарги захисника, вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0004052 від 20 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.

Як вбачається з розділів І, ІІ, III реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004052, обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ґрунтується на: протоколах допиту свідків від 21.12.2022; протоколах пред`явлення для впізнання за фотознімками; протоколах допиту потерпілої від 20.12.2022; протоколі огляду місця події від 20.12.2022; протоколі огляду речових доказів від 26.12.2022; протоколі особистого обшуку ОСОБА_3 від 21.12.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачена ОСОБА_3 могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності її вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинувачен ою ОСОБА_3 покладених на неї процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке.

Суд враховує, що запобігання ризику переховування, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинуваченої ОСОБА_3 від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства, а тому вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_3 , оскільки вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Також надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинуваченою ОСОБА_3 , суд враховує, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Водночас суд критично ставиться до ризику вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена раніше не судима.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі доведеності її вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, майновий стан обвинуваченої, її вік, соціальні зв`язки, той факт, що вона незаміжня, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, не працює, не судима.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Також при розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» (Kharcnenko v. Ukraine) №40107/02, щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Між тим клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у обвинуваченої наміру переховуватись та перешкоджати судовому розгляду у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинуваченої на вимогу суду можливе і при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 год 00 хв до 07 год 00 хв наступного дня, поклавши на обвинувачену процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченої та може забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків.

Щодо скарги захисника ОСОБА_5 на дії та бездіяльність прокурора в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, захисником ОСОБА_5 подано скаргу на дії прокурора, а саме просив визнати неправомірними дії прокурора ОСОБА_4 , які виразились в тому, що він 24 лютого 2023 року не поставив до відома слідчу суддю Дніпровського районного суду м. Києва про той факт, що обвинувачена знаходиться в Київському СІЗО, а також не вручив захисникам ОСОБА_3 клопотання про звернення застави в дохід держави та бездіяльність прокурора, який подав до суду клопотання від 24.02.2023р. про звернення застави в дохід держави зі свідченнями, що місцезнаходження ОСОБА_3 невідоме.

Разом з тим, в судовому засіданні, встановлено, що 23 грудня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 198 480 гривень 00 копійок.

27 грудня 2022 року внесено заставу, а відтак, на ОСОБА_3 було покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та зобов`язано прибувати до слідчого за кожною вимогою у рамках кримінального провадження.

20 лютого 2023 року подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0004052, яке було вручено наявному тоді захиснику ОСОБА_3 та направлено підозрюваній на відому адресу її місця проживання. Надалі, 24 лютого 2023 року кримінальне провадження було зупинено та ОСОБА_3 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що остання не з`являлась за викликом до слідчого та місце перебування якої було не можливо встановити. Тому, як зазначалось прокурором у судовому засіданні, цього ж дня, 24.02.2023 подано клопотання про звернення застави в дохід держави за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 покладених на неї процесуальних обов`язків. Дане клопотання було задоволено ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року.

Разом з тим, як стверджував прокурор, на момент подання вказаного вище клопотання, органи досудового розслідування та він сам не знав про той факт, що ОСОБА_3 затримано 23.02.2023 та ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.02.2023 застосовано до останньої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. На підтвердження цієї інформації, пояснив та підтвердив наявними в матеріалах кримінального провадження документами, додав, що з Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надходила інформація про те, що ОСОБА_3 також перебуває в розшуку в рамках іншого кримінального провадження. Відомості про те, що підозрювану ОСОБА_3 затримано та щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було надіслано слідчим Солом`янського УП ГУНП у м. Києві лише 01.03.2023. Разом з тим, було проінформовано про наявність у підозрюваної ОСОБА_3 іншого захисника, відомості про якого не містились в матеріалах кримінального провадження № 0004052. Після цього, на підставі отриманої інформації, кримінальне провадження було відновлено та надіслано повістки про виклик ОСОБА_3 на адресу її місця проживання, та вже чинному захиснику ОСОБА_5 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2022 у справі № 9901/480/19 (провадження № 11-109/22) зазначила, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Вагомими є юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Крім того, самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № П/9901/137/18 (800/426/17) (провадження № 11-138заі18), від 06 грудня 2018 року у справі № 800/259/17 (провадження № 11-643сап18) та від 19 лютого 2020 року у справі № 9901/75/19 (провадження № 11-646заі19).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що факт неповідомлення прокурором слідчій судді Дніпровського районного суду м. Києва про те, що обвинувачена знаходиться в Київському слідчому ізоляторі є недостатнім для визнання цього факту бездіяльністю, разом з тим, дії прокурора, які полягають в поданні клопотання про звернення застави в дохід держави, передбачені КПК України і входять в межі повноважень прокурора, тому ці дії є законними. Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 181-183, 193-196, 303, 314-318, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

призначити обвинувальний акт по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004052 від 20 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК Українидо розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 3, каб. 30 на 24 травня 2023 року о 12 год 30 хв.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 на дії та бездіяльність прокурора - відмовити

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 год 00 хв до 07 год 00 хв наступного дня до 15 липня 2023 року включно, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 строком до 15 липня 2023 року включно, такі обов`язки:

прибувати в судові засідання на дати та час, призначені судом;

не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На період дії воєнного стану на території України дозволити обвинуваченій ОСОБА_3 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останньої в укритті.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 .

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченій та оптерпілій негайно після її проголошення, та направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_3 для виконання.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 09 год 40 хв 19 травня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1