Справа № 541/2157/23
Провадження № 1-кс/541/637/2023
У Х В А Л А

21 червня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000701 від 16.06.2023,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2023 року прокурор Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: холодильник білого кольору, марки «Днепр» із наступним маркуванням на моторі «NKV 10-3-К», « НОМЕР_1 », «0,9А» та «PZR-03» власником якого є ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказував, що у провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2023 за № 0000701 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.06.2023 до чергової частини Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в січні 2023 з квартири належної заявниці, за адресою АДРЕСА_1 невстановлена особа, шляхом вільного доступу, у період дії воєнного стану на території України здійснила крадіжку холодильника, чим спричинила останній матеріальні збитки на суму, що встановлюється.

16.06.2023 слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 проведено огляд речей, в ході якого виявлено та вилучено холодильник марки «Днепр» із наступним маркуванням на моторі «NKV 10-3-К», «220-24V-50Hz», «0,9А» та «PZR-03»

Вищевказаний холодильник визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та направлено для зберігання до камери зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській обл., за адресою: м. Миргород, вул. Якова Усика, 34.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, оскільки в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, і відповідає вимогам ст. 167 КПК України. Вказаний речовий доказ має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки він може бути використаний як доказ, без якого неможливо в повному обсязі довести іншими способами обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судове засідання прокурор не з`явився, направив заяву про розгляд клопотання у його відсутність та просив задовольнити клопотання (а.п. 18).

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву, в якій просила розгляд клопотання провести у її відсутність, проти задоволення клопотання не заперечувала (а.п. 22).

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши матеріали додані до нього, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000701 від 16.06.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

16.06.2023 слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 . В ході якого було оглянуто та вилучено: холодильник білого кольору марки «Днепр» із наступним маркуванням на моторі «NKV 10-3-К», «220-24V-50Hz», «0,9А» та «PZR-03».

Постановою слідчого слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 16.06.2023 вилучене майно визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та визначено місце його зберігання камеру зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту згаданих речових доказів може призвести до знищення, відчуження або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно них є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками та користувачами наступним майном:

- холодильник білого кольору, марки «Днепр», із наступним маркуванням на моторі «NKV 10-3-К», «220-24V-50Hz», «0,9А» та «PZR-03» власником якого є ОСОБА_4 .

Визначити місце зберігання вищевказаної речі - камеру зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддяОСОБА_1