Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000035 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Корецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2021 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Харалуг Корецького району Рівненської області, громадянки України, пенсіонерки, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.358 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнана невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.358 КК та виправдана на підставі п.2 ч.1 ст.373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з недоведеним, що злочин вчинено обвинуваченою.

Водночас цим вироком ОСОБА_7 визнано винною та призначено покарання:

за ч.1 ст.358 КК (в редакції станом на 2008 рік) у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ч.3 ст. 358 КК (в редакції станом на 2008 рік) у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Від призначеного покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.358 та ч.3 ст.358 КК, ОСОБА_7 звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що вона в період з 30.07.2008 по 29.12.2008, у невстановленому слідством місці, умисно, незаконно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , а також для подачі підробленого документу до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації для проведення поточної інвентаризації з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , яке б включало вищевказану земельну ділянку загального користування (проїзд), внесла завідомо неправдиві відомості до трьох екземплярів Акта про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 на ім`я забудовника ОСОБА_10 , шляхом дописування в графу п.5 кожного із екземплярів вказаного документу „Благоустройство усадьбы состоит" - слова «брама», яка фізично позначала межу між присадибною ділянкою ОСОБА_10 та землями загального користування.

В подальшому, виконуючи свій злочинний умисел на заволодіння землею загального користування - проїздом, який знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , яка здійснювала представництво свого чоловіка ОСОБА_10 в судових інстанціях та інших органах державної влади, використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 року на ім`я забудовника ОСОБА_10 та Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_4 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_10 , а не землями загального користування, шляхом їх пред`явлення головуючому судді у судовому засіданні під час розгляду 29.12.2008 заяви ОСОБА_10 „Про перегляд заочного рішення по цивільній справі №2-340/08 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування (заїзду) та присадибною земельною ділянкою".

Крім цього, ОСОБА_7 використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 р на ім`я забудовника ОСОБА_10 та Генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 від 25.09.2007, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_4 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_10 , а не землями загального користування, шляхом їх подання в якості додатків до апеляційної скарги від 30.01.2009 р. та посилаючись на них як на докази у тексті апеляційної скарги направленої до судової палати в цивільних справах Рівненського апеляційного суду на рішення Корецького районного суду від 21.10.2008 по цивільній справі №2-340/08.

В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел використала вказані підроблені документи, а саме: Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 на ім`я забудовника ОСОБА_10 та Генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007, в якості доказів того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_4 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_10 , а не землями загального користування, які знаходилися при матеріалах цивільної справи №2-195/09 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про усунення перешкоди відповідача ( ОСОБА_10 ) у користуванні позивачем ( ОСОБА_11 ) проїздом між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_4 , під час судового розгляду цієї справи у Корецькому районному суді.

Згодом, виконуючи свій злочинний умисел на заволодіння землею загального користування ОСОБА_7 використала підроблений Генеральний план забудови земельної ділянки від 25.09.2007 в якості доказу того, що проїзд, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 є частиною приватного господарства її чоловіка ОСОБА_10 , а не землями загального користування, шляхом посилання на нього у своїй апеляційній скарзі на рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 у цивільній справі №2-195/09 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою, посилаючись у скарзі як на один із доказів невірності прийнятого Корецьким районним судом рішення від 29.10.2009, яким позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про усунення перешкод в користуванні землями загального користування та присадибною земельною ділянкою були повністю задоволені.

Також, реалізовуючи свій умисел на незаконне заволодіння землею загального користування - проїздом, який знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 від імені свого чоловіка ОСОБА_10 , подала до Корецької міської ради один із підроблених екземплярів Акта про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 на ім`я забудовника ОСОБА_10 . На підставі цього підробленого Акта 20.08.2008 виконавчим комітетом Корецької міської ради було прийняте рішення №353 „Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 ", яке в подальшому разом із підробленим Актом та іншою документацією було передане до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації, для проведення поточної інвентаризації з метою подальшого вироблення права власності на домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно формулювання обвинувачення, пред`явленого органом досудового розслідування, в період з 30.07.2008 по 29.12.2008, у невстановленому слідством місці, ОСОБА_7 , умисно, незаконно, повторно, з метою подальшого використання підробленого документу як доказу під час розгляду цивільної справи в суді про її право власності на частину земельної ділянки (проїзду), що знаходиться між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , внесла завідомо неправдиві відомості в Генеральний план забудови земельної ділянки гр. ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , від 25.09.2007 року, шляхом дописування слова „ДВІР" на тій частині схематичного плану господарства ОСОБА_10 , де відображено межі проїзду, який розташований між присадибними земельними ділянками АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , і відноситься до земель загального користування.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.358 КК України (в редакції Кримінального кодексу України станом на 2008 рік) тобто у вчиненні умисних дій, які виразилися у підробленні документів, які видаються підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненими повторно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить суд вказаний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження стосовно неї за відсутності в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.358 КК. Також обвинувачена заявила клопотання про дослідження ряду доказів.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що Акт про закінчення та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 не можна вважати офіційним документом, оскільки він фактично був складений ОСОБА_7 , а не членами приймальної комісії, які його підписували, всупереч вимогам чинного на той час законодавства цей акт затверджувався секретарем Корецької міської ради, тобто був затверджений неповноважною особою. Обвинувачена вважає, що дописане нею слово в Акті «брама» відповідає дійсності, а не містить завідомо неправдивих відомостей. Вказала, що у договорі від 18.10.1979 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку вказано про «ворота», інвентаризаційна справа також має посилання на «ворота металеві» а, на її переконання, слово «брама» і «ворота» є тотожні.

Обвинувачена покликалась на те, що Акт про закінчення та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988 не був підроблений, а тому і не може бути використаний як підроблений документ, а Генеральний план забудови земельної ділянки від 25.09.2007 також не може вважатись офіційним документом, адже не був складений та затверджений у встановленому законом порядку, не відповідає вимогам п.п.1.4, 2.1 ДБН А.2.2-3-2004 та ряду інших пунктів. Однак, місцевий суд прийняв Генеральний план як достовірний доказ.

Апелянт вказала на те, що ніколи не було наскрізного проїзду загального користування через її двір, а облаштування її двору здійснювалось в межах розміру виділеної ОСОБА_10 земельної ділянки, що стверджується рядом правовстановлюючих документів. Зазначила, що місцевий суд не надав належної оцінки повідомленню міського голови м.Корець ОСОБА_12 від 14.11.2008, згідно якого ОСОБА_10 земельна ділянка самовільно зайнята не була і самовільне будівництво не проводилось. На її переконання, висновок місцевого суду про те, що біля її житлового будинку не було двору, а був проїзд, спростовується описом меж суміжних землекористувачів.

Вважає, що суд першої інстанції вибірко врахував докази, не навівши у вироку підстав для не взяття до уваги тих доказів, які виправдовують ОСОБА_7 , а також не надав критичної оцінки показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Також на її переконання, рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29.10.2009 не має преюдиційного значення у цій справі, а тому не відноситься до процесуальних джерел доказів. Доводить, що суд мав обвинувальний ухил, а прокурором не було перевірено наявність у ОСОБА_10 правовстановлюючих документів.

Окрім того, обвинувачена вказала на відсутність правових підстав для порушення стосовно неї 20.07.2009 кримінальної справи.

Адвокатом ОСОБА_6 - представником потерпілого ОСОБА_5 та поперпілим подано заперечення, в яких висловлено прохання залишити цей вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування потерпілого ОСОБА_5 та його представника-адвоката ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних вимог та залишення вироку без змін, прокурора ОСОБА_4 щодо законності цього вироку та відмови у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши частково матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак місцевий суд, визнаючи ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.358 КК (в редакції станом на 2008 рік), не дотримався вказаних вимог закону.

Так, судом першої інстанції ОСОБА_7 визнана винною у тому, що вона умисно підробила документ - Акт про закінчення та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.01.1988, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до його трьох екземплярів, дописавши у п.5 слово «брама», та в подальшому використала цей документ, надавши його як доказ при розгляді цивільної справи у Корецькому районному суді Рівненської області, послалась на нього як на доказ в апеляційній скарзі на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29.10.2009, а також надала його виконавчому комітету Корецької міської ради задля вироблення права власності на домоволодіння. При цьому, інкриміновані їй дії, за версією сторони обвинувачення, були вчинені нею у період з 30.07.2008 по 29.12.2008.

Під підробленням документа потрібно розуміти як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту справжнього документа. В останньому випадку (так звана переробка) перекручення істини відбувається шляхом внесення у документ неправдивих відомостей (виправлення, внесення фіктивних записів, знищення частини тексту, витравлення, підчистка, змивання, підробка підпису, тощо).

Тобто, внесення до документів неправдивих відомостей, які інкримінуються ОСОБА_7 , означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документа. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

Водночас, за результатами апеляційного розгляду, колегією суддів не було встановлено, що внесення ОСОБА_7 до вищевказаного Акту відомостей про браму є неправдивими відомостями у розумінні об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.358 КК.

Зокрема, відповідно до дослідженого Технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , складеного 20.11.1987, у характеристиці будинку, господарських будівель та споруд зазначені ворота металеві 5,6 кв.м, а також огорожа - металева сітка.

Також наявність брами (воріт) підтверджується і дослідженим під час апеляційного розгляду нотаріально посвідченим договором від 18.10.1979 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між виконавчим комітетом Корецької міської ради та ОСОБА_10 . Так, у п.п. «д» п.2 цього Договору міститься зобов`язання забудовника ( ОСОБА_10 ) огородити садибу зі сторони вулиці металевою сіткою та пофарбувати паркан, ворота та калитку зі сторони вулиці фарбою зеленого кольору.

Однак, місцевий суд залишив поза увагою вказані обставини, прийшовши до помилкового висновку щодо внесення ОСОБА_7 до документу завідомо неправдивих відомостей, вказавши, що у Технічному паспорті не зазначено споруди «брама». Разом з тим, відповідно до Академічного тлумачного словника, «брама» - це великі ворота.

При цьому, під час апеляційного розгляду сторони кримінального провадження підтвердили наявність воріт (брами) на території домоволодіння ОСОБА_7 , представником потерпілого і прокурором фактично оспорювалось правильність встановлення цієї брами на території земель загального користування. Водночас, питання правомірності її встановлення є предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також слід зауважити, що досліджені місцевим судом докази та допитані свідки не спростовують наявності у домоволодінні ОСОБА_7 брами (воріт), тобто що внесені нею відомості до Акту є завідомо неправдивими. Натомість, місце розташування таких воріт - в дотичну до вулиці Молодіжна чи на межі проїзду загального користування і ділянкою ОСОБА_10 , не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_7 , а лише підтверджує наявність цивільного спору між обвинуваченою та потерпілим.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 у внесенні завідомо неправдивих відомостей в Генеральний план забудови земельної ділянки, - дописання слова «двір», оскільки висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 10647/10648/12-32 від 29.03.2013 дану обставину не доведено, а органом обвинувачення, потерпілим та його представником не здобуто та не надано жодного доказу щодо доведеності вини ОСОБА_7 по обвинуваченню в частині внесення завідомо неправдивих відомостей в генеральний план забудови земельної ділянки, - дописання слова «двір», та відповідно використання даного документа в суді як доказ по справі, в тому числі при подачі апеляційної скарги на рішення Корецького районного суду від 29.10.2009 у цивільній справі № 2-195/09.

Щодо пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.3 ст.358 КК України, то зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду не було встановлено достатніх доказів, які б свідчили про внесення ОСОБА_7 саме завідомо недостовірних відомостей до Акту про закінчення та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, та дописання слова «двір» в Генеральний план забудови земельної ділянки, а тому відсутні підстави стверджувати, що обвинувачена, долучаючи зазначені документи до матеріалів цивільної справи та надаючи їх до Корецької міської ради, діяла з прямим умислом, тобто, що в її діях наявна суб`єктивна сторона складу цього злочину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Корецького районного суду Рівненської області від 22 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження стосовно неї за відсутності в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 3 ст.358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3