Справа № 127/3332/23
Провадження №11-сс/801/353/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року про продовження заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-20.04.2011 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік;

-19.04.2012 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

-03.07.2017 Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України до 2 (двох) місяців арешту;

-30.03.2018 Білоцерківським міським судом Київської області за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 309 ч. 1, 70 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-21.07.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 395 КК України до 3 (трьох) місяців арешту,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою підготовчого судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року з-поміж іншого задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000237, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2023 року за ознаками ч. 4 ст. 186 КК України - запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесяти) днів до 27 липня 2023 року. одночасно визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 гривень, за умови внесення якої обвинувачений може бути звільнений з-під варти. В разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу суд вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризиків вчинення нових злочинів, переховування від суду, а також ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_5 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29.05.2023. Просить винести своє рішення, яким зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки сума завданих збитків не відповідає визначеного судом розміру застави, яке є занадто високим та необґрунтованим.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі не ставив питання про розгляд апеляційної скарги за його участі.

Захисник обвинуваченого та прокурор в судове засідання не з`явились, судом повідомлялися належним чином про час та місце судового засідання, тому їх неявка з огляду на положення ст. 422-1 КПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Висновки суду про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з ухвали суду, прокурором в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину проти власності, у разі визнання його винним йому загрожує позбавленням волі на тривалий строк, що були враховані при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та продовженні його строку, на даний час не зменшились, зокрема обвинувачена з огляду на санкції статей обвинувачення зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків з метою викривлення фактичних обставин на сою корить, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкість покарань за вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, тому рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині зменшення розміру застави, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого злочину, розмір застави визначений ухвалою суду в тому ж розмірі та на тих підставах є співрозмірним та таким, що за умови внесення останньої забезпечить виконання процесуальних рішень.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 406, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 в частині застосування заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: