Справа № 439/1429/16-к
провадження 1-кп/462/119/23
У Х В А Л А

05 вересня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

встановив:

В Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч. 3, 5 ст.185 КК України.

05.09.2023 прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. У ході досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про можливість обвинуваченого: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить можливе покарання за інкриміновані злочини у вигляді позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків; незаконного впливу на потерпілих, свідків, обвинувачених у кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, з урахуванням його характеристики та попередніх судимостей, обвинувачений зможе незаконно впливати на ще не допитаних свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення проти власності, що однозначно доводить обставини, що встановлені попередніми вироками судів та обґрунтованістю цього обвинувачення. Також покликається на те, що ОСОБА_6 засуджений вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 19.11.2020 за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання за вказаним вироком спливає 06.09.2023. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а також результатів вивчення особи підозрюваного, сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки м`якші запобіжні заходи запобігти проголошеним ризикам не в силі з огляду на викладені вище обставини. Просить клопотання задоволити.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, зазначивши, що жодних із зазначених прокурором ризиків не доведені та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого відносно задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 заперечив та зазначив, що зазначені прокурором ризики є необґрунтованими і не підтверджені жодними доказами, а тяжкість передбачуваного покарання, не може слугувати підставою для застосування найсуворішого виду запобіжного заходу. Беручи до уваги, що стороною обвинувачення не надано переконливих доводів щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно його підзахисного, просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей у обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом закону, тримання під вартою, як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів доходить висновку, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що докази та обставини, на які посилаються прокурор, дають достатні підстави для висновку про наявність таких ризиків, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Будь-яких інших даних для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, враховуючи наведене, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, конкретні обставини вчинення злочину, вважаю, що можливість того, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання за вчинене, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наведені обставини, реально існує.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Задовольняючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає строк дії ухвали у шістдесят днів, тобто, до 03.11.2023 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених законом.

Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , не підпадає під дію ч. 4 ст. 183 КПК України, для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього законом обов`язків, враховуючи вимоги ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне визначити останньому заставу.

Із врахуванням ступеню небезпеки, обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України ОСОБА_4 слід визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання суду, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у обвинуваченого бажання сховатися, перешкоди судовому слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на потерпілих чи не виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002318 від 02.12.2015р. запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 05.09.2023р. до 03.11.2023р. включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 /двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на кожну вимогу;

- повідомляти про зміну постійного проживання або роботи;

- не залишати території Львівської області без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими в межах даного кримінального провадження;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та вїзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_6 в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 06.09.2023.

Суддя: ОСОБА_1