Справа № 368/880/23
УХВАЛА

Іменем України

"07" липня 2023 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицької відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчої СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 0001317, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тинне Сарненського району Рівненської області, громадянина України, освіта середня, працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

04 липня 2023 р. до слідчого суді звернулася слідча СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 0001317, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно: ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 29.05.2023, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_9 , рухався за кермом службового автомобіля «Сітроен Берлінго», державний номерний знак НОМЕР_1 , по польовій дорозі, неподалік спостережного пункту «Горохуватка 1» добровольчого формування № 1 Кагарлицької міської територіальної громади Обухівського району Київської області «Територіальна оборона Кагарличчини», розташованого на відстані близько 400 м. від фермерського господарства «Лорак», що знаходиться за адресою: вул. Покровська, 4-а, с. Іванівка Обухівського району Київської області, в сторону поля, що орендується ТОВ «Віскар Агро» в напрямку с. Стави Обухівського району. Об`їжджаючи калюжу на зазначеній польовій дорозі, розташованій на відстані близько 150 м. від початку даної дороги, ОСОБА_8 здійснив виїзд на засіяне кукурудзою поле, яке перебуває в оренді ПСП «Переселенське К». В цей час за автомобілем ОСОБА_8 рухався трактор з оприскувачем за кермом якого знаходився ОСОБА_5 . Останній почав подавати звукові та світлові сигнали в сторону останнього, у зв`язку з чим ОСОБА_8 зупинив автомобіль та вийшов з нього. ОСОБА_5 також вийшов з трактора та підійшов до ОСОБА_8 , що знаходився поруч зі своїм службовим автомобілем. В подальшому, через виїзд автомобіля ОСОБА_8 на поле засіяне кукурудзою, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , виникла словесна суперечка в ході якої у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, наніс останньому удар кулаком правої руки в область селезінки, в нижню частину ребер з лівого боку.

Так, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки - капсули і тканини селезінки, який був розташований у ділянці воріт органу (з боку його внутрішньої поверхні).

Згідно висновку експерта № 75 від 20.06.2023 року за даними наданої медичної документації у ОСОБА_8 виявлене тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки - капсули і тканини селезінки, який був розташований у ділянці воріт органу (з боку його внутрішньої поверхні). Наявне у потерпілого ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатньо доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

03.07.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Тинне Сарненського району Рівненської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, розлученому, маючому на утриманні неповнолітніх дітей, фізична особа підприємець, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, визнав частково.

Обставини, що дають підстави вважити підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами:

1. Витягами з ЄРДР;

2. Проколом ОМП від 09.06.2023;

3. Протоколами слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_9 від 09.06.2023;

4. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09.06.2023;

5. Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 31.05.2023;

6. Висновком експерта № 75 від 20.06.2023 року

Підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави стороні обвинувачення вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: визначених п.п. 1, 3, 5 вказаної норми, а саме:

1. Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

2. Незаконно впливати на потерпілого.

ОСОБА_5 наглядно знайомий з потерпілим ОСОБА_8 , а тому у сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що остання шляхом вмовляння, погроз або застосовування інших методів впливу може схиляти потерпілого до зміни своїх показань або відмови від них, що як наслідок може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3.Вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки вже вчинив тяжкий злочин.

Згідно зі ст. 178 КПК України обставинами, що враховуються при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу є:

1.Вагомість наявних доказів про вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення.

Сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів дає достатні підстави підозрювати у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 .

2.Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

3.Міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

ОСОБА_5 розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

4.Наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання.

ОСОБА_5 займається вирощування сільськогосподарської продукції на території Обухівського району.

5.Репутацію підозрюваного.

За місцем проживання характеризується позитивно.

6.Майновий стан підозрюваного.

ОСОБА_5 офіційно не працює.

7.Наявність судимостей у підозрюваного.

ОСОБА_5 раніше судимий.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може переховуватися від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність та незаконно впливати на потерпілого, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила задовольнити.

Слідча слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила суд задовольнити.

Захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, оскільки підозра пред`явлена їхньому підзахисному є не підтверджена. Підозрюваний є особою, яка раніше не судима, має на утримані двох дітей, позитивно характеризується, проживає з матір`ю, яка є особою пенсійного віку.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку своїх адвокатів.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, думку захисника підозрюваного та додані документи до нього, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Слідчим суддею встановлено, що 29.05.2023, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_9 , рухався за кермом службового автомобіля «Сітроен Берлінго», державний номерний знак НОМЕР_1 , по польовій дорозі, неподалік спостережного пункту «Горохуватка 1» добровольчого формування № 1 Кагарлицької міської територіальної громади Обухівського району Київської області «Територіальна оборона Кагарличчини», розташованого на відстані близько 400 м. від фермерського господарства «Лорак», що знаходиться за адресою: вул. Покровська, 4-а, с. Іванівка Обухівського району Київської області, в сторону поля, що орендується ТОВ «Віскар Агро» в напрямку с. Стави Обухівського району. Об`їжджаючи калюжу на зазначеній польовій дорозі, розташованій на відстані близько 150 м. від початку даної дороги, ОСОБА_8 здійснив виїзд на засіяне кукурудзою поле, яке перебуває в оренді ПСП «Переселенське К». В цей час за автомобілем ОСОБА_8 рухався трактор з оприскувачем за кермом якого знаходився ОСОБА_5 . Останній почав подавати звукові та світлові сигнали в сторону останнього, у зв`язку з чим ОСОБА_8 зупинив автомобіль та вийшов з нього. ОСОБА_5 також вийшов з трактора та підійшов до ОСОБА_8 , що знаходився поруч зі своїм службовим автомобілем. В подальшому, через виїзд автомобіля ОСОБА_8 на поле засіяне кукурудзою, між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , виникла словесна суперечка в ході якої у останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, наніс останньому удар кулаком правої руки в область селезінки, в нижню частину ребер з лівого боку.

Так, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_8 фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки - капсули і тканини селезінки, який був розташований у ділянці воріт органу (з боку його внутрішньої поверхні).

Згідно висновку експерта № 75 від 20.06.2023 року за даними наданої медичної документації у ОСОБА_8 виявлене тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки - капсули і тканини селезінки, який був розташований у ділянці воріт органу (з боку його внутрішньої поверхні). Наявне у потерпілого ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння чи в клінічному перебігу.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатньо доказів для пред`явлення підозри ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованоїпідозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даномуетапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальшерозслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого та прокурора про те, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за які відповідно передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк з п`яти до восьми років, та наявні ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Частиною 1 ст. 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному що в разіневиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчої слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно: ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тинне Сарненського району Рівненської області, громадянина України, освіта середня, працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

?прибувати до суду, прокурора, слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001317 від 30.05.2023 за першою вимогою;

?утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого обов`язання до ОСОБА_5 діє до 05 вересня 2023 року включно.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваним ОСОБА_5 здійснюваним слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001317 від 30.05.2023

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1